Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 48, N:o 2. 31 



11. Kallioseinamat. Sivuilla 13 ja 20 on kuvattu kallio- 

 seinamia ja niiden kasvillisuutta. Riippuen ruoho- ja metsa- 

 kasvillisuuden rehevyydesta ja tiheydesta on kallioseinien 

 linnusto enemman tai vahemman havumetsien linnuston 

 kaltainen. Kun tiheys aina on vahainen, niin puuttuvat 

 niista tai karttavat niita yleensa tiheitten ja korkeitten met- 

 sien ja pensaikkojen linnut (pensastasku, punasiipirastas, 

 rakattirastas, pajusirkku, tilhi, metsakana y. m.). Huomat- 

 tava on kuitenkin lapintiaisen runsas loytyminen. Aukeiden 

 maiden suosijoita taas ovat vastarakki ja harmaa paarma- 

 lintu. Sitapaitsi tekee maassa liikkuville linnuille maan 

 epatasaisuus ja jyrkkyys taman paikanlaadun sopimattomaksi 

 (kanalinnut, kahlaajat, salonokkaiset). 



Leiman talle paikanlaadulle antaa kuitenkin muutamat 

 petolinnut, jotka kallioseinien „uuneissa" tai penkereilla ovat 

 loytaneet itselleen turvallisia, luoksepaasemattomia pesapaik- 

 koja. Ennen muita on muuttohaukan esiintyminen huomiota 

 herattava. Huuhkaja piileskelee kallionkoloissaan, ollen 

 siten huomaamattomampi. Myos eraille imettavaisille (kar- 

 hulle, ilvekselle) tarjoavat kallioseinat samasta syysta mie- 

 luisia ja turvallisia olopaikkoja. 



Luettelo: 



Raticilla phoenicurus (jot. yleinen) 



Phylloscopus trochilus (yleinen) 



Motacilla alba (harval.) 



Anthus trivialis (harval.) 



Fringilla coelebs (Jot. yleinen, veden laheisyys) 



Fringilla montifringilla (jot. yleinen) 



Parus cinctus (runsaslukuinen) 



Acanthis linaria (yleinen) 



Muscicapa grisola (jot. yleinen) 



Tinnunculus tinnunculus (hyvin harvalukuinen) 



Falco peregrinus (hyvin harval.; pesa) 



Bubo bubo (hyv. harval.; pesa ja oleskelupaikka) 



Aquila chrgsaetus (pesa). 



12, Pensaikot. Pensaikoille on yhteista (ks. s. 19) 

 matala, maahan saakka tihea pensas- ja puukasvillisuus, 



