Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 48, N:o 2. 25 



Jonkun paikanlaadun valtalintu on sellainen lintu- 

 laji, joka mainitulla paikanlaadulla on runsaslukuisin. 



1 ja 2. Aukeat ja syvat jarvet (avovcdet) seka pic- 

 net, matalat jarvet ja rantavedet (suojavedet). Edelliseen 

 paikanlaatuun kuuluvat kaikki seisovat vedet suojaisia ran- 

 toja lukuunottamatta, kun ne vain ovat niin syvia, etta 

 puolisukeltajat eivat veden pinnalta ylla pohjaan. Senvuoksi 

 muodostaakin niiden linnuston paaasiassa kokosukeltajat; 

 linturunsaus yleensa kaikkein pienin. Suojavesien linnut 

 taas ovat etupaassa puolisukeltajia, lintutiheys on monin 

 verroin suurempi. Tassa seuraa vertaileva luettelo linnuista. 



1. Avovesi. 



Fuligula cristata 

 Oidemia fusca 

 Oidemia nigra 



Clangula glaucion 

 Mergus merganser 

 Mergus serrator 

 Mergus albellus 

 Gavia arctica 

 Gavia lumme 

 Sterna macrura. 



2. Suojavesi. 



Cygnus cygnus 



Anser fabalis 

 Mareca penelope 

 Dafila acuta 

 Anas boschas 

 Anas crecca 

 Fuligula cristata 

 Oidemia fusca 

 Oidemia nigra 

 Clangula glaucion 

 Mergus merganser 

 Mergus serrator 

 Mergus albellus 

 (Gavia arctica) 

 (Gavia lumme) 

 Sterna macrura. 



Tyypillisimmat avo veden linnut ovat siis kuikka ja 

 kaakkuri, jotka vain poikkeustapauksissa tavataan matalissa 

 rantavesissa. Avoveden suosijoita ovat jouhisotka, pilkka- 

 siipi, merilintu ja iso- ja pikkukoskelo, vaikka niita joskus 

 voi tavata suojavesissakin, telkkaa useinkin. 



Suojaveden tyypillisia edustajia ovat puolisukeltajat 

 joutsen, haapana, jouhisorsa, sinisorsa ja tavi, jotka kylla 

 poikkeustapauksissa kayvat avovedellakin. Lisaksi ne oles- 



