Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 48, N:o 2. 23 



enemman tai vahemman kuin puolet viljellysta alasta. Poa-, 

 Aera- ja Agrostis-lsLJ'it vallitsevat taalla. 



Nuoremmilla viljelysmailla on suuri osa raivatusta 

 alasta taysin viljelematonta joko suota tai kangasta. Edelli- 

 sessa tapauksessa on runsaasti sammalia (varsinkin Spha- 

 gnum'\a ja Polytrichum'isL), ja useita varpukasveja (Betula 

 nana, Sedum, Empetrum, Vaccinium myrtillus, iiliginosum ja 

 vitis idaea). Kuivemmilla paikoin taas on runsaasti myos 

 Empetrum'ia. ja Kaccmmm-lajeja seka Juniperus ja Festuca 

 ovina. Sammalet ovat etupaassa seinasammalia. 



11. Alueen linnustosta ylecnsa. 



Topograafinen linnuston selostus. 



Edella on jo tehty selkoa alueen pinnan laadusta, vesis- 

 toista ja kasvipeitteesta. Niiden aiheuttamat vaihtelut muo- 

 dostavat luonnonsuhteiltaan erilaisia paikanlaatuja, joiden 

 linnusto myos enemman tai vahemman poikkeaa ympariston 

 linnustosta. Seuraavat paikanlaadut olen eroittanut: 



I. Vedet. 1. Aukeat ja syvat jarvet. 2. Matalat 

 pienet jarvet ja rantavedet. 3. Joet. 4. Kosket. 5. Rannat. 



II. Aukeat maat. 6. Aukeat suot. 7. Niityt. 8. 

 Viljelysmaat. 



III. Tunturit. 9. Tunturivyohyke (regio alpina). 

 10. Koivuvyohyke (regio subalpina). 



IV. Kurut. 11. Kallioseinamat. 



V. Metsat. 12. Pensaikot. 13. Koivikot ja lehti- 

 metsat. 14. Mantymetsat. 15. Kuusimetsat. 



Selostaessani jalempana erikseen kunkin paikanlaadun 

 linnustoa, olen erikoisesti kiinnittanyt huomiota siihen, missa 

 paikanlaadussa kukin lintu mieluimmin asuu ja kuinka huo- 

 mattavan osan koko linnustosta se taalla muodostaa. Toiset 



