Acta Societatis pro F'auna et Flora Fennica, 48, N:o 2. 157 



Uivelolla ei ole taysin toisten koskelolajien avoveden 

 linnun ominaisuuksia, se kun usein poikasineen sorsan tavoin 

 piileskelee erittain taitavasti heinikoissa, jonka johdosta sen 

 loytyminen voi useasti jaada huomaamatta, Viime kulu- 

 neena kesana tapasin sen taalla seuraavasti: 



17 7, yksinainen lintu (??) kaksi kertaa (ehka sama 

 lintu) Tuutijarven ja Kaarajarvennvalisessa joessa). 



18 7, poikuus Alemmassa-Noukajarvessa (Eetu Nivala). 

 20/7, yksinainen lintu kaksi kertaa Vuosnajoessa. 



22 7, „ „ lentaen Hosijarvella. 



23/7, 5 yksiloa jouhisotkaparvessa Alemmassa Nouka- 

 jarvessa. 



2/8, yksinainen lintu kivella maaten Pierumajarvella. 



5/3, 2 poikuutta, joissa 3 ja 4 keskikokoista ja pienen- 

 puoleista poikaa Vuorijarvella, Yli-Vuorijoen suussa. 



9/8, poikuus, 3 isonpuoleista poikaa Pyhassalammessa, 

 Kutsan suussa. 



9/8, poikuus, n. 8 ^) pienenpuoleista poikaa Aapajarvi. 



9/8, hajallaan ilman emaa muutamia pienenpuoleisia 

 poikia Aapajarvessa. 



Maisteri K. Airaksinen tapasi kesalla 1914 useita poi- 

 kuuksia Nivajarvessa ja Pyhajarvessa seka yhden poikueen 

 12/8 Kutsan latvapurossa Lautingissa. Kansanmiestenkin 

 ilmoitusten mukaan uivelo pesii, kuten edella on kuvattu, 

 taman ydinalueen melkeinpa jokaisessa jarvessa, ja mo- 

 nessa useita pareja. Kurvisen jarvessa oli kesalla 1916 6 

 poikuutta (Kurvinen). Viime kesanakin (1917) pesi lintu 

 taalla uuttuun, josta sen munat otettiin, Muulloinkin on 

 pesia tavattu. Ylivuorijoen Vuorijarvella sanotaan olevan 

 erikoisen mieluisan hernan olinpaikan. Monet poikuudet 

 siella suuriksikin joukoiksi (kes. 1916 Leinosen mukaan n. 

 50 lintua) yhtyneina elelevat ja heinikkoihin ihmisen saa- 

 puessa piilottautuvat. Vasta isoina sanotaan niiden uskal- 



') Minusta naytti, etta joukossa olisi ollut telkankin poikia (itse 

 haudottujako), vaikken epasuotuisan tilanteen vuoksi voinut saada 

 varmuutta asiasta. 



