Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 48, N:o 2. 163 



alussa sangen lukuisana Rovaniemella, Kemijarvella ja Kuola- 

 jarvella; muuten ei lintua mainitun ilmoituksen mukaan 

 tavata. 



133. Fulmarus glacialis (L.). — Myrskylintu. 



Zidback'in mukaan saatiin helmikuussa 1882 ankaran 

 NW-myrskyn jalkeen Kuolajarvella kiinni naantyneessa ti- 

 lassa oleva myrskylintu. Linnun nokka, siivet, jalat ja pyrstd 

 lahetettiin hanelle ja sailytetaan Oulun Toisen Lyseon kokoel- 

 missa. 



134. Podiccps griscigcna (Bodd.). — Harmaakurkku-uikku. 



Ammujainen (Juuma), a m m o j a (Vuorijarvi), r e n k o, 

 merirenko (Tuutikyla). 



Vaikka „Suomen Luurankoisissa" mainitaan harmaa- 

 kulkku-uikku Kuolajarvella tavatuksi, oli kuitenkin pieni 

 yllatys ei ainoastaan satunnaisesti tavata lintu nain kaukana 

 pohjoisessa, vaan myoskin todeta se nahtavasti jokavuoti- 

 seksi alueen linnuksi, linnuksi, joka oli kansan kesken 

 useissa paikoin tunnettu. Olipa silla muutamissa paikoin 

 omat nimensakin. 



Itse tapasin 9/8 parin Pyhassalammessa saamatta kui- 

 tenkaan selvaa linnun mahdollisesta pesimisesta taalla. 



Kansanmiesten tiedonantojen mukaan on harmaakurkku- 

 uikku tavattu Kuusamon puolella Juumajarvella (Juuma- 

 jarvi), Kitkalla (Kyngas), Kuolajarven puolella Noukajarvella 

 (Jokela), Painotunturijarvella (Jokela), Hosijarvella, Vuosna- 

 jarvella, Vuorijarvella ja Kurtissa. Hosijarven entiset joka- 

 kevaiset kalanpyytajat (Nivala, Jokela) kertovat sen kevaisin 

 melkein yhta saannollisesti samoissa toirnissa taalla tavan- 

 neensa. Ensin outo aani („julmin aani, mita vesilinnuilla 

 on") kun alkoi kuulua jarven toiselta puolen, kuten tuntui, 

 oli herattanyt ihmettelya. Nivala kertoo lahteneensa katso- 

 maan, etta karhuko se siella niin kovasti karjuu. Karjujan 

 huomasi han kuitenkin linnuksi, joka veden alle likelle tul- 

 lessa tyontaysi. 



