78 Merikallio, Oulangan seudun ja Kaakkois-Kuolajarven linnusto. 



luona). Senjalkeen kuulin sita 25/7 Kaarajarvella (1 lau- 

 laja), 26/7 Kutsalla (1 laulaja), 29/7 Kutsalla Karjalansuvan- 

 nolla (3 laulajaa) ja 31/7 Kutsalla (1 laulaja + 1 laulu). 



Wasenius tapasi (1914) peipposen muutamia kertoja 

 m . m. 31/5 Pienella-Mantyvaaralla 3 kpl. ja Isolla-Manty- 

 vaaralla koivuvyohykkeessa. (Enwald mainitsee sen vain 

 Kuusamosta (6/6, 1883) ja Fin nil a tapasi sen „sangen ylei- 

 sena" pohjois-Kuolajarvella, Tuntsaa lukuunottamatta). 



40. Fringilla montiiringilla L. — Harkapeipponen, 



P e i p p (Tuutikyla), peipponen ( Juuma, Vuosnajarvi, Ala- 

 kurtti), harmaa peipponen ( Vuorijarvi), tiernajainen ( Sova- 

 jarvi, Vuorijarvi), j u r r i a i n e n ( Ollila), kirnapeipponen (Paa- 

 najarvi), k i r r i a i n e n (Paanajarvi), 



Harkapeipponen on yksi alueen neljasta yleisimmasta 

 linnusta (muut uunilintu, urpiainen ja lapintiainen) ja pesii 

 yleisena kaikkialla metsissa. Paikanlaatujen valinnassa se 

 lahinna muistuttaa edellamainituista kilpailijoistaan lapin- 

 tiaista. Huomattavin ero on se, ett'ei harkapeipponen anna 

 sellaista etusijaa tiheille metsille kuin lapintiainen. Sen sijaan, 

 etta uunilintu ja urpiainen taas pitavat — edellinen enem- 

 man, jalkimainen vahemman — tiheista lehtipuuinetsista ja 

 -pensaista, harkapeipponen on valtalintu valoisissa 

 etup. mantymetsissa. Niinpa se oli alueella yleisten 

 lintukoyhien Calluna-Cladonia-msintymeisien yleisin ja ainoa 

 yleinen lintu, samoin se oli myos Oulangan jokilaakson 

 paaasukas. Oulangan mieluisimmissa rehevissa mannikoissa 

 se oli erittain runsaslukuinen. Kutsan varrella Karjalan- 

 suvannolla oli harkapeipposen lukumaara paljon vahaisempi, 

 Myos kuusimetsissa (ehka mieluimmin vanhoissa ja kor- 

 keissa) se oli yleinen seka lehtomaisissa etta paksusammali- 

 sissa, vaikka se runsaslukuisuudessa useimmiten kadottaakin 

 ensisijan jonkun tai kaikkienkin edellamainittujen lajien hy- 

 vaksi. 



Aukeita maita harkapeipponen valttaa; aukeille rameille 

 siirryttaessa ja tunturipaljakoille noustessa linnun runsaus 

 huomattavasti vahenee. Subalpinisessa tunturivyohykkeessa 



