Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 48, N:o 2. 79 



lintua viela tapaa (Valtavaara ja Pesioiva), mutta alpinisessa 

 vyohykkeessa se on vain nopea, satunnainen lapikulkija 

 (Pesioiva). 



Pesaloytoja; 



28 5, pesa, 3 munaa, kaksihaaraisessa n. 6 m korkeassa 

 kuusessa, n. 2 ^j^ m korkealla oksalla rungon kyljessa, 

 NV-puolella. Pesa vuorattu sisalta vaaleilla poronkarvoilla, 

 ulkopuolelta ylempaa Parmelia sulcata'Wa ja alempaa niitty- 

 villan haivenilla. Runko hienoista oksista ja karkeasta hei- 

 nasta. Pesa sijaitsi tulvaniityn reunalla n. 50 m Oulangan 

 rannasta (Wasenius). 



3/6 pesa, 7 munaa, n. 10 m korkean kuusen latvassa, 

 sisalta tummilla poronkarvoilla vuorattu, Aroniemessa la- 

 hella Suorajoen suuta (Wasenius). 



Lentopoikia tapasin ensi kerran 6 7 (Oulanka, useita) 

 ja 7/7 (Oulanka, yleisesti). Muita muistiin merkittyja paiva- 

 maaria ovat: 26/7 (Ison-Siemingin Rytilampi), 29 7 (Pesi- 

 oiva), 18 (valilla Vuorijarvi-Enjanjoki). 31 7 esiintyi harka- 

 peipponen suurehkossa parvessa Pesioivan luona. 



Enwald'in mukaan „yleinen" Kemin-Lapin itaosissa. 

 Fin nil an mukaan Kuolajarven Lapin karakteristisempia 

 lintulajeja. 



41. Chrysomitris spinus (L.). — Vihreavarpunen. 



(Roonsiska) (Vuorijarvi, Leinonen). 



21/6 kuulin Paanajarven itapaassa Niskakoskella (juuri 

 Ita-Karjalan rajalla) lentavan yksilon aanen. Vuorijarvella 

 on Leinonen tavannut kesalla 1916 „r66nsiskan" Pyhassa- 

 kurussa kolmannen lammen luona. Aikaisemmin han on 

 linnun tavannut Paltamossa. Lintu, jota han oli poikennut 

 pojalleen suurena harvinaisuutena lahempaa nayttamaan, oli 

 ollut laulava koiras. 



(Kuusamossa tapasin linnun kirkonkylan ja Kitkajarven 

 valilla 3 6, 1913. Myos K. Hanninen sanoo sen Kuusa- 

 mossa tavanneensa. Lagus mainitsee sen luettelossaan). 



