Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 48, N:o 2. 85 



(joskus nahty; I. Tammi tavannut v. 1894), Kilpivaara (I. 

 Tammen mukaan animuttu al. lokakuuta 1899 lampaiden 

 teurastuksessa), Alakitka (joskus tavattu), Ollila (kesallakin 

 nahty, ammuttu, ansoilla pyydetty), Sovajarvi (kesalla joku 

 tavattu), Hautajarvi (us. kertoja tavattu), Tuutijarvi (tavattu), 

 Vaha-Sieminki (pari vuotta sitten nahty), Vuosnajarvi (ta- 

 vattu), Vuorijarvi (usein tavattu), Alakurtti (monta kertaa 

 tavattu), Salla (paljon nahty, ansoilla saatu). 



Narhi on etup. sen takia, etta se syksyisin tulee teu- 

 rastuspaikoille, tullut huomatuksi. Muutamien ilmoitusten 

 mukaan olisi narhi joskus ennen ollut huomattavasti runsas- 

 lukuisempi kuin nykyisin. 



Itse tapasin linnun vain kerran, nim. ^6/7 Rytilammella, 

 Ison Siemingin pohjoispuolella. Samassa paikassa naki sen 

 myos (sama yksilo?) veljeni Reino Merikallio. Paikka oli 

 soistuneen kuusimetsan reuna avosuota vasten. 



Wasenius mainitsee nimeksi „narhen", Enwald 

 ei mainitse lintua. Fin ni Ian mukaan on Vanhala tavan- 

 nut linnun Sallassa. (Narhi on varemmassa kirjallisuudessa 

 Itaisesta Kemin Lapista hyvin vahan tunnettu. Sen loytoa 

 Kuusamon luonnonhistorialliselle maakunnalle varemmin 

 tuntemattomana lintuna, ks. Medd. 42, 1916, s. 18. 



48. Perisoreus iniaustus (L.). — Kuusanka. 



K u u k k e 1 i (kaikkialla). 



Kuusankaa tapasin yhteensa n. 15 kertaa eri puolilla 

 aluetta, useimmiten soistuneissa kuusimetsissa, mutta myos 

 pari kertaa CaZ/i/na-C/adon/a-mantykankaillakin. Runsaudel- 

 taan se nahtavasti oli harvalukuinen tai hyvin harvalukuinen. 

 Useimmiten esiintyivat kuusangat pienessa parvessa, jotka 

 nahtavasti olivat lentopoikueita. 



Pesioivalla tapasin sen 30 7 havumetsavyohykkeen yla- 

 osassa. 



Wasenins tapasi linnun useita kertoja. (Fin nil a 

 tapasi sen „erittain yleisena" pohjois-Kuolajarvella). E n- 

 wald'in mukaan on kuusanka „yleinen" Kemin Lapin ita- 

 osissa ja Kuusamossa. 



