Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 40, N:o 1. 65 



hall hos regeringen ansokts om rattighet att arrendera de 

 stora kronokarren pa orten i och for deras utnyttjande vid 

 torfstro- och branslefabrikation, en hemstallan som dess 

 battre for denna gang blef lamnad utan afseende. Jag har 

 i uppsatsens forra del i nagra punkter pavisat den synliga 

 aterverkan pa vaxttackets beskaffenhet och fagelfaunans 

 sammansattning och frekvens af en afdikning och forsta 

 torrlaggning af karren; sjalffallet blir resultatet i namnda 

 hanseende annu mera omgestaltande vid kulturprocessernas 

 successiva fortskridande. 



En anledning till landskapsbildens och fagelfaunans dar- 

 af beroende radikala forandring framkalla afven skogs- 

 eldarna. Under torra somrar utbreder sig ofta den i graft- 

 lander anlagda kyttelden till angransande, annu ororda na- 

 turmossar eller skogsbackar dar den finner riklig naring 

 och forodande griper omkring sig. Afven rena vadeldar, 

 genom vardslost handterande af brinnande foremal sasom 

 tandstickor, cigarettstumpar o. dyl., uppkomma latt i skogar 

 och backar. I karrika trakter, sasom undersokningsgebitet, 

 blir i regeln dock eldens framfart snart stackt, da vatten- 

 sjuka terranger inom kort tillstota. Pa den stora sandasen 

 mellan Vampula och Sakyla blef jag i tillfalle att fardas forbi 

 en ansenlig, af elden odelagd skogsareal, dar utom talrika 

 smafaglar afven matnyttigt fjadervildt i stort antal tidigare 

 agt sin hemvist. Ryktbar ar den heta sommaren 1914, da 

 skogseldar i hittills okand utstrackning skoflade vida mar- 

 ker i olika delar af landet. I detta sammanhang ber jag att 

 fa i korthet omnamna den omfattande forodelse elden an- 

 stiftade inom Helsinge socken, emedan uppgifterna harom 

 aro detaljerade och berora ett af mig i ornitologiskt han- 

 seende noga undersokt gebit samt foreteelsen salunda ar 

 agnad att klarare belysa inneborden af detta orsaksmoment 

 till fagelfaunans omgestaltning pa en ort. 



Sondagen den 5 juni 1914 uppflammade elden genom 

 en gosses lek med tandstickor i det gulnade graset pa en 

 backe, tillhorig Vesterkulla gard och spridde sig inom kort 

 langs den branntorra marken, gynnad af en praktig ostlig 



