36 Rolf Palmgren, Fagelfaunan i Hvittis socken. 



sjalffallet att soka — forutom i afsaknaden af saltsjolokaler — 

 i omradets specifikt topografiska natur, med dess aterver- 

 kan pa fagelfaunans sammansattning och arternas frekvens. 

 De negativa resultaten af gebitets terrangbeskaffenhet aro 

 mindre i ogonen fallande, om an den relativt ringa tillgangen 

 pa djupare och bargiga skogar fort med sig en brist eller 

 verkat hammande pa forekomsten af flera for sadana loka- 

 ler karaktaristiska fagelarter, exempelvis spettar, storre rof- 

 faglar, tjadern och andra. Detta sakforhallande erhaller en 

 skarpare relief vid direkt jamforelse med odemarksfaunans 

 sammansattning och rikedom i den nordliga, af skogiga bargs- 

 trakter uppfyllda granssocknen Tyrvis. Dock grumlas in- 

 trycket ansenligt af den smidighet och anpassningsformaga, 

 hvarofver sarskilda faglar i betydande grad forfoga. 



Daremot aro de positiva resultaten af omradets lokal- 

 forhallanden rikliga och i sarskilda stycken anmarknings- 

 varda. De vidstrackta, som naringsmarknad ovarderliga 

 odlingarna hafva lockat till sig flera arter faltfaglar i mangd, 

 sasom hamplingen, larkan, ringdufvan, rapphonan och korn- 

 knarren. Vid Kumo elfs maktiga vatten med de praktiga 

 i trasken Rajalan- och Puurijarvi samt omgifvande sanka 

 starrmader och sumpangar kan man frojda sig at ett bro- 

 kigt vadar- och sjofagellif; framom andra pralar andslaktet 

 med flera arter samt aro storspofven och enkla beckasinen 

 likasom jordugglan allmanna och typiska representanter. De 

 for orten sa utmarkande vida flackmossarna med omgifvande 

 myrbalten aga en synnerligen saregen och intressant hack- 

 fauna. Har ma endast namnas smalommen, gratruten, tra- 

 nan samt ljungpiparen, som ofverallt, nastan for hvarje steg 

 moter vandraren pa dessa ode, lika ogastvanliga som otill- 

 gangliga moras. 



