I. Studier ofver fagelfaunan ur topografisk 



synpunkt. 



1. Allman ofversikt af undersokningsomradets natur. 



Det omrade i Satakunta, hvars fagelfauna i det efterfol- 

 jande skildras, upptager hela Hvittis- och angransande delar 

 af Kumo socknar, samt omfattar salunda i hufvudsak trak- 

 ten kring Loimijokis utflode i Kumo elf. 



Blickar man fran nagon hogre punkt i centrum af namnda 

 gebit — lampligast kyrktornet i Hvittis — ut ofver om- 

 nejden, moter ogat i alia riktningar en flack slattbygd med 

 vida odlingar och karrmarker, hvars trostlosa enformighet 

 endast stallvis svagt formildras af skogkladda kuperade bal- 

 ten och kullar; och som en i flera tradar upplost glittrande 

 silfversnodd slingrar sig Kumo elf med tillfloden genom de 

 laglanda, dimmiga angderna. De kuperade terrangerna besta 

 merendels af laga backar, atskilda genom trangre eller vi- 

 dare sankor eller sammanlopande i ojamna, naggade ryggar, 

 i norr ofta afven af berg, hvilkas kala hjassa bjart fram- 

 lyser ur den omgifvande dunkla skogsgronskan pa sluttningar 

 och i dalgangar. De till hojd och omfang mest framtra- 

 dande bargen aro: Ripo-, Kan n on-, Vihkiais-, Pyo- 

 1 6 n- ech Pahkionvuori. 



Jordmanen pa backarna och bergssluttningarna ar ofta 

 starkt stenbunden, bestaende af moranens karaktaristiska 

 krossstensgrus, ur hvilket den kala klippgrunden blott har 

 och hvar framtrader. 



Af ofriga landhojningar intaga malmarna och moarna 

 en bemarkt plats med hufvudsaklig utbredning i de vastra 



