4 Liro, Karjalaisia kasvinnimia. 



Yllamainituista lyhyista viittauksista kayneeselville, mi- 

 ten perin tarkeata on ajoissa kerata kaikki, mita viela on 

 saatavissa kysymyksessa olevalla alalia. Tavattoman paljon 

 on ainaiseksi jo kerinnyt menna hukkaan, mutta paljon on 

 viela varmasti pelastettavissa, jos vaan innolla heti tyohon 

 ryhdytaan. Mitaan vitkastelua ei alkuperaisten elain- ja 

 kasvinnimitysten keraily muuten enaa sieda, silla nykyinen 

 koulusivistys tunkee siksi voimakkaasti vanhan alkuperaisen 

 rahvaansivistyksen tieltaan, etta piankin on meilla se aika 

 kasissa, jolloin kysymyksessa olevalla alalia ei enaa ole 

 paljoakaan pelastettavissa. Itse elain- ja kasvinnimitykset 

 voinevat viela paikotellen sailya ehka vuosikymmeniakin ja 

 toiset, tavallisimmat, ovat tulleet kielemme eroittamattomiksi 

 osiksi, mutta erittain pian unohtuvat kaikki ne perin tar- 

 keat alkuperaiset kertomukset ja tiedot, jotka naihin nimi- 

 tyksiin liittyvat. Jokainen, joka edes vahankaan on kan- 

 san suusta elain- ja kasvinnimityksia keraillyt ja koettanut 

 saada selville, miten kasveja kaytetaan tahi aikaisemmin on 

 kaytetty, on varmaankin huomannut, etta nama tiedot ovat 

 kansamme keskuudesta vallan haviamaisillaan. Hyvin taval- 

 linen vastaus kysymykseen, mihin kasvia on kaytetty, on: 

 „isa tahi aiti kaytti sita ennen rohtona" tahi „aikaisemmin 

 sita, muistaakseni, kerattiin laakkeeksi". Useimmissa ta- 

 pauksissa ei enaa kuitenkaan voida lahemmin sanoa, miten 

 ja mihin kasvia kaytettiin. Tallaiset tiedot kulkevat ny- 

 kyaan yhta nopeasti perikatoaan kohti kuin vanhat Kalevala- 

 runot ja kansanlaulumme aikaisemmin ovat tehneet. 



Oivaltaen sen suuren merkityksen, joka elain- ja kas- 

 vinnimitysten kerailylla kansamme alkuperaisen kulttuu- 

 rin tuntemukselle on, ryhtyi Vanamo-seura jo heti toi- 

 mintansa alku-aikoina tallaiseen kerailyyn. Ja aikakausleh- 

 dessaan Luonnon-Ystavassa on seura vuosien ku- 

 luessa painattanut useita alaan kuuluvia seka lyhyempia 

 etta laveampia kirjoituksia. Tata toimenpidetta on ilolla 

 tervehdittava, silla nimikokoelmien julkaisemisen kautta py- 

 syy nuorten kerailijain into paraiten vireilla ja samalla on 

 poistettu se haviamisen vaara, joka aina voi uhata arkis- 



