Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 39, N:o 4. 119. 



samband salunda existerar mellan tvanne lokaler. Sadant 

 torde forhallandet vara betraffande endast tva arter namli- 

 gen T. ambly centrum, tillhorande saval den ostra som den 

 vastra rackan, och T. biforme, tillhorande den ostra rackan. 

 Emellertid ha icke heller dessa kulturmarkarter utbredt sig 

 successivt, utan deras spridning har sprangvis formedlats ge- 

 nom samfardseln, framst genom jarnvagstrafiken och moj- 

 ligen genom forflyttning af kulturvaxter. 



En ymnig maskrosflora spirar vanligen upp pa jarnvags- 

 vallarna, ofta till och med i eljes Taraxacum-fattiga nejder. 

 For det mesta hora de har upptradande arterna hemma i 

 omgifningarna. I enstaka fall synas tagen emellertid kunna 

 transportera Taraxacum-frukter ratt betydande strackor. Pa 

 detta satt torde de spridda lokalerna for T. biforme a jarn- 

 vagsvallen mellan Tammerfors och Karkku pa en stracka 

 af narmare 4 mil finna sin forklaring. Det synes dock, som om 

 samfardselns roll vid spridningen af de i allmanhet spar- 

 samt forekommande kulturmarkarterna icke vore sarskildt 

 betydande. Kulturmarkarternas inforsel befordras daremot i 

 framsta rummet genom grasfro afsedt for graslindor, 

 darnast genom „h6f ro", vidare genom tradgardsodling 

 och i mindre betydande grad genom i m p o r t bl. a. for fabriker 

 och bruk. Kulturmarkarternas upptradande ar salunda att 

 rakna fran en jamforelsevis sen tid. Sarskildt effektiv blir in- 

 forseln af kulturmarkarter genom grasfro afsedt for sadda lin- 

 dor i de fall, da grasmattorna icke ansas. Pa landsbygden ses 

 sadda lindor icke sallan vid villor och herrgardar, vanligen 

 belagna i val odlade och tatt bebygda trakter, vid jarnvags- 

 stationer o. s. v. I staderna anvandes detta grasfro i all- 

 manhet i stor utstrackning. I storre stader ansas de sadda 

 lindorna vanligen, i de mindre lamnas de mestadels utan 

 skotsel eller gores enstaka forsok att rensa grasmattorna 

 forst sedan maskrosorna redan fatt sadan ofverhand, att de 

 snart sagt aro omojliga att fullstandigt utrota. Det for lin- 

 dor afsedda grasfroet bestaende af hundaxing och angssvingel 

 torde nastan uteslutande importeras fran Skane (Svallof). 

 Da dessa grasslag aro jamforelsevis lagvuxna, ar det san- 



