Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 39, N:o 6. 67 



var belaget pa ett gungfl^'flak, bestod av Sphagnum och 

 rotstockar av Nymphaea alba. Vid Kuivasuvannonkoski sko- 

 tos 11. VI. 2 exx. (6 och $). Honan hade i ovidukten ett 

 fullganget agg. Den 13. VI. fann jag i ett litet trask nara 

 Hassarikoski ett andra bo av smalommen. Nastet var be- . 

 laget pa samma slags standort som den, vilken framstalles 

 pa bild 5. Saval 6 som $ skotos, och vid dissektionen vi- 

 sade det sig, att den sistnamnda i ovidukten hade ett nastan 

 fullt utvecklat agg. 



Tvenne 66 och trenne ?$ insandes till Univ. Zool. Mus. 



Av Enwald (sid. 22) antecknades smalommen i Salla 

 4-5. och 10. VII. 1882. 



[Uria arra Pall.] 



Uti „Suomen Luurankoiset" (sid. 378) skrives foljande: 



„Stora flockar om flere hundra faglar observerades 



mellan Juonni pa ryska sidan och Kuolajarvi" i december 

 1902, det ar, da arten rakade pa villovagar och antraffa- 

 des i nastan alia delar av vart land. 



[Mergulus alle L.] 



Enl. „Suomen Luurankoiset" (sid. 380) har arten en 

 gang blivit funnen inom Salla lappmark. Enl. finska fagel- 

 samlingens katalog ar exemplaret skjutet 4. V. 1907. 



[Mormon arcticus L.] 



Under de ogynnsamma vaderleksforhallanden, som un- 

 der slutet av ar 1902 voro radande i norra delen av Fin- 

 land, antraffades lunnefageln i mangd inom Salla, Om dess 

 forekomst harstades vid denna tidpunkt lases i „Suomen 

 Luurankoiset" (sid. 381) foljande: „I december 1902 synes 

 lunnefageln hava foljt ishavsalkan (Uria arra) pa den egen- 

 domliga fard man ansett vara fororsakad av den stranga 

 kolden i hogan nord och de kalla nordanvindarna. Salunda 



