44 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica. I. 



129. St. Erichsoni Fauv. Not. ent. V. 1867, 114. et Faun. 

 G.-Rk 302, 3. — St. orbiculatus Er. — Thorns. 8k. C. II, 204, 

 4. - Kraatz I. D. 700, 7. — Redt. Faun. Austr. Ed. Ill, 229. 



Sallsynt; jag har funnit ett exemplar pa den sandiga stranden af 

 Pyhajarvi sjb' pa Karelska naset (60° 50') d. 26 Juni 1875 (och afven 

 sett den pa stranden af floden Neva vid Schliisselburg). — Funnen i s. 

 Sv., Ost.-prov. och pa flera stallen i m. Eur. — U. F. M. 



130. Lithocharis ochracea Grav. — Thorns. Sh. C. II, 204, 



1. — Kraatz I. D. 716, 10. — Seidl. F. B. 261. — Fauv. F. 



G.-Bh. 320, 7. — Faederus rubricollis Grav. — Sahib. I. F. 



355, 5. 



Ej sallsynt under ruttnande vegetabilier, pa drifbankar och i gam- 

 mal spillning i sydvestra Finland, atniinstone anda till Ylane (61°); af- 

 ven funnen i Viborgs Ian af Faust. — Utbredd ofver storre delen af 

 Eur. och afven funnen i narheten af storre stader i As., Afr. och Ame- 

 rica. — U. F. M. 



131. Medon obscurellus Er. Fusco-picea, omnium subtilis- 

 sime confertissimeqve punctulata, opaca, dense griseo-holosericeo- 

 pubescens, antennis, ore pedibusqve laete flavis; capite subtrian- 

 gulari, nigro, gula lineis duabus subparallelis instructa; protho- 

 race subqvadrato, latitudine paullo longiore, basin versus suban- 

 gustato; elytris hoc distincte latioribus et fere dimidio longiori- 

 bus. Long. l l / 2 hn. 



Mas: segmento septimo ventrali apice leviter emarginato. 



Lithocharis Er. Gen. et sp. Staph. 624, 25. (1840). — Kraatz 

 I. D. II, 719, 15. — Seidl. F. B. 261. — Redt. Faun. Austr. 

 Ed. Ill, 233. 



M. obsoleto Nor dm. valde affinis, sed paullo minor, capite 

 magis triangulari et paullo longiore, elytris paullo brevioribus co- 

 loreqve magis fusco distingvendus. 



Sallsynt; funnen flera ganger under sma stenar och tradstycken 

 m. m. invid gamla spillningshogar pa afstjelpningsplanen p§, Observatorii- 

 bergen vid Helsingfors, der den forst upptacktes af A. Helenius; i 

 Pargas ar den funnen under liknande forhallanden af 0. Reuter. — 

 For ofrigt ar den antraffad vid Petersburg, i Tyskland och Osterrike. — 

 U. F. M. 



132. Scopaeus laevigatus Gyll. — Thorns. 8k. C. II, 208, 

 1. — Kraatz I. D. 703, 2. — Seidl. F. B. 260. 



