8 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica. I. 



det af Finlands Staphylinider. Afven anser jag geniisbegrimsningen 

 i allmanhet vara af en jemforelsevis underordnad betydelse. 



En vida storre svarighet och mera tvekan liar jag haft vid 

 den ratta uppfattningen och begransningen af nagra species, ty 

 likasom flera andra insektarter upptrada stundom Staphyliniderna 

 i varieteter, hvilkas ratta natur det ofta ar ganska svart att ut- 

 reda, isynnerhet vid fragan om sallsynta former. Sasom princip 

 torde bora fasthallas, att da man fimnit bestamda karaktarer for 

 tvenne former, och ofvergangar emellan dem saknas, dessa bora 

 betraktas sasom sarskilda species, tills man fimnit bevis for, att 

 de hora tillsammans. Detta galler isynnerhet for dem, som hafva 

 skilda utbredningsomraden. Jag har derfor ej vagat sasom racer 

 till samma art sammansla nagra i fjalltrakter och den hogre nor- 

 den lefvande former med korta tackvingar och ontvecklade flyg- 

 vingar och cleras narmast staende med langre flygorganer och 

 tackvingar forsedda representanter fran laglandet. Da dessutom 

 nastan alltid nagon mindre olikhet i antennernas byggnad, kropps- 

 formen eller pnnkturen forefimnits mellan dem, synes det mig vara 

 rattare, att atminstone tills vidare anse dem for skilda species 

 med organerna lampade efter de lefnadsforhallanden, i hvilka de 

 lefva. Bland dylika till var fauna horande former, hvilka i alia 

 fall torde fortjena en narmare imdersokning, kunde niimnas: 

 Otkius lapidicola — 0. volans n. sp. 

 Lathrobium longulum — L. longipenne. 

 Atheta clavipes — A. piinctiilata n. sp. 

 Geodromicus globidicollis — G. plagiatus. 

 Arpedium brunnescens — A. brachyptemm. 

 Bland Staphyliniderna kanner man annn nastan inga variete- 

 ter, som motsvara de hos Carnivora anmarkta rufino, nigrino och 

 opacino, men af flere Omalider, hvilka vanligen till fargen aro gnl- 

 bruna, forekomma stundom pa deras nordligaste forekomstorter 

 exemplar, som aro mycket morkare, brnnsvarta eller beckfargade. 

 Af nagra arter af slagtena Mycetoporus, Aleochara och Atheta har 

 man stundom fimnit varieteter utmarkta af djupa parvis stallda 

 gropar pa prothorax, och, sasom redan Fauvel aimiarkt, forekomma 

 af slagtet Aleochara, ehuru mycket siillan, varieteter af nara 4 gan- 

 ger mindre kroppsstorlek an den normala. 



