Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 36, N:o 3. 23 



men in dem arktischen Teil von Norwegen sagt Norman 

 (1900, S. 937): „Bod0-Saltdalen dstr. Bod0: nedenfor lands- 

 kirken ved seen pa fladen dominerende busk, steril i 

 1876, blad 6.5 cm langt (Sommerfelt, ipse). Saltdalen: 

 Fiskvagfjeldet (Sommerfelt). Stegen-Tysfjord dstr. Stegen: 

 Engeleen: Laskestad pa Prsestkontindens fod i negen grus- 

 bakke 111 m (354') o. h., 137 m (437') o. h. og 20 m (64') 

 nedenfor birkefeltets midtlinie, undtagelsevis i blomst 66 

 67, steril i 1881 (Haukland, ipse)" und (1901, S. 486): 

 „Planten har i den sydlige del af gebetet, i den indre kyst 

 og pa 0erne, nogle fa tildels langt fraliggende stationer, og 

 naer i Stegen pa Engeloen sin polargraendse ved 67 55' — 56', 

 hvor den stiger op till 137 meter over havet, medens den 

 ellers holder sig naer havets niveau. Den vokser dels pa 

 flade ved seen, dels pa n0gen grusbakke. I blomst er den 

 bemaerket den 6te juni, men blomstrer icke i enkelte ar." - 

 Ausserdem ist der Seedorn von K. B o h 1 i n im Tal Dunder- 

 landsdalen, 2 Meilen von der Reichsgrenze, in einer Hohe von 

 etwa 450 m iiber dem Meeresspiegel angetroffen worden. 

 (Vgl. Andersson 1896, S. 28). 



Schweden. Wahlenberg (Flora suecica 1826, 

 S. 650): „Hab. in arenosis glareosisque litoribus maris Bott- 

 nici a Roslagia septentrionali frequenter usque ad Vestro- 

 bottniam pluribus locis copiose; etiam prope mare occi- 

 dentale Nordlandiae meridionalis raro." „Den lefver nu 

 strackvis mycket allmant langs Bottniska vikens sandiga 

 strander fran Haparanda vid 65 51' n. bredd anda ned till 

 Roslagen vid 5945'" (G. Andersson 1896, S. 27). 

 Fur Medelpad gibt Collin der (1909, S. 118) an: 

 „H. o. d. efter kusten. Spars. — mattl. ..."-- Betreffs Uppland 

 erwahnt Sernander (1905, S. 114)folgendes: „Haftornet har 

 for ofrigt i sitt utbredningsomrade inom Roslagen en stor be- 

 tydelse i hafsstrandvegetationen. Den bildar har och hvar 

 mellan alstrandsnaret och strandkolonierna tata, ibland na- 

 stan ogenomtrangliga snar, i hvilka strandisens skrufningar 

 ofta neatrycka och mer eller mindre sonderslita stam- 

 marne." — Im Innern von Uppland im Kirchspiel Alunda, 



