Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica. 31, N:o 5. 61 



pain ja sivulle (pesassa makaamisesta!). Pesaa en loytanyt 

 tarkasta etsinnasta huolimatta. 



Certhia familiaris L. 



On talvella jokseenkin yleinen, mutta kesalla paljon har- 

 vinaisempi. Pesa on tietaakseni loydetty vain kerran: 24, V, 

 1863, siina oli 4 puolikasvuista poikaa (Aschan, Palm. ark.). 

 22, V, 1906 nain puukiipijan Rautanieraella. rantapetajikossa, 

 mutta pesaa ei loytynyt. Oleskelee vanhemmissa vaan ei ti- 

 heissa havu- ja lehtimetsissa, retkeilee talvella asuttujen seu- 

 tujen luo ja tavataan silloin in. m. kaupungin puistoissa; koti- 

 pihassanikin olen nahnyt pari kertaa. Aina yksinaan tiaisten 

 ja hippiaisen seurassa. 



Sitta europjea L. tahi S. uralensis L i c h t. 



M. v. Wrigi naki 3, X, 1824 yhden pahkinanakkelin Rau- 

 halahdessa (Vert. K u o p i o t r. f o g e If., s. 19.). Syksylla 1900 

 ilmestyi se Kuopion seuduille ja tavattiin silloin hy\ inkin usein. 

 Ensimaiset huomattiin puolivalissa syyskuuta ja talven kuluessa 

 nahtiin niitii sangen usein ja ammuttiin kymmenkunta kpl. 

 Liikkuivat aina petaja- ja sekametsassa tiaisten (P. borealis ja 

 P. (iter) seurassa. Viimeiset tavattiin alussa huhtikuuta 1901. 

 Toht. J. E. Rahm on Suonnejoella huomannut vielii 5, V, 1901. 



Kaikki v. 1900—1901 tavatut linnut olivat sangen pienia, 

 12 ^2— 13 em ja erosivat muutenkin tuntuvasti lajista 8. eu- 

 ro pee a L. m. m. sen kautta, etta ruskea laiska sivuilla ja ala- 

 perassa oli sangen pieni, puuttuikinpa melkein valista. Selitys 

 ei kumminkaan pida taydelleen yhta esim. Naumannm (»Die 

 Naturgesehichte d e r V o g e 1 M i 1 1 e 1 e u r o p a s») 

 kanssa, mutta luultavinta on, etta laji on S. uralensis Licht. 

 eika S. europcea L. 



Motacilla alba L. 



Vastarakki. 



On aikainen muuttolintu, tullen keskimaarin 20, IV 7 : 



19, IV, 1845 (F. v. IF., Palm. 16, IV, 48 (M. v. W.); 

 ark.); 26, IV, 56 (F. v. W.); 



