Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 31, X:o 5. 41 



Se seikka etta alueelta nain nionta lintulajia tunnetaan, 

 * ei suinkaan riipu siita, etta alue olisi erityiseniman kiitollinen 

 oleskelu- ja pesimispaikkojen tahi muuton suhteen. Melkeinpa 

 painvastoin. Alueella pesivat linnut eivat suinkaan ole luku- 

 maaralleen runsaat ja lajien luku lienee jokseenkin sama kuin 

 useimmissa muissa sisamaan seuduissa maassamme. Monelle 

 lajille sopivat oleskelupaikat. kuten suuremmat suot ja joet 

 puuttuvat melkein kokonaan. Kuten edella olen esittanyt on 

 alueen kautta tapahtuva rauutto sangen laimeaa (siv. 31). Muut- 

 tolinnut tnlevat hajallaan, yksinaan. vahissa erin, ei juuri kos- 

 kaan suurissa joukoin. Huomattujen lapimuuttavien lintujen 

 lajiluku on kuitenkin verrattain suuri, 22. Myoskin on satun- 

 naisesti tavattujen lajien lukumaara huomattava, 34 (lisaksi 

 vielii Pohjois-Savosta 9). Tama seikka on huomattavimmin 

 suoranainen seuraus siita. etta Pohjois-Savo lintutieteellisessa 

 suhteessa on hvvin tutkittu, havaintoja on teht) irkkuudella. 



