8 Suomalainen, Kallavedeu seudun liuuusto. 



on vahainen, joten ne eivat kykene antamaan mitaan eritvista 

 leimaa sille linnustolle, joka niita kayttaa pesimispaikoikseen. 



Paljon vaikeampaa kuin eri paikanlaatujen eroittaminen 

 on monasti tyypillisen lintulajin tahi linnuston maaraaminen 

 sille. Useassa tapauksessa on joku laji muutamassa seudussa 

 ehdottomasti juuri siihen ja siihen paikkaan kuuluva, kun taas 

 toisessa seudussa, jossa samanlainen paikanlaatu loytyy, tuota 

 samaa lintulajia ei tavatakaan. Tahan on syy useasti, ehkapa. 

 aina, haettavissa niita ymparoivien seutujen paikanlaaduista. 

 Niinpa esira. metsan ymparoiman lanimen linnustoa edustaa toi- 

 set lajit kuin esini. suon tahi viljelysmaiden reunustaman lam- 

 men. — Seuraavassa luvussa esitan tarkemmin naita suhteita, 

 vertaamalla alueen eri seutujen paikanlaatuja ja linnustoja toi- 

 siinsa. 



Loytyy tapauksia, jolloin joku lintulaji voi pesia mita eii- 

 laatuisimmissa seuduissa, ja mahdotonta on selittaa. miksi se 

 on juuri taman paikan valinnut, vaikka paljon edullisempiakin 

 olisi yltakyllin saatavissa. Semmoinenkin lintu kuin sinisorsa 

 ( Anas boschas L.), jonka jos minka luulisi olevan elementtiinsa, 

 veteen sidotun, esiintyy alueella paikoissa, joissa sita kaikista 

 vahemmin luulisi tavattavan. Tyypillisin pesimispaikka on sille 

 alavat, jonkunverran marat niityt runsaine pensastoineen ja 

 melkein yhta tyypillinen (ainakin paikottain) pienet metsaiset 

 saaret mantereen tahi suuremman saaren laheisyydessa. Paitsi 

 naissa olen tavannut pesia kaukana metsissa, joissa on ollut 

 korkeintaan joku sadevesirapakko laheisyydessa, suurempi vesi- 

 paikka usein kilometrien paassa, korkeilla kallioilla, jopa laa- 

 jalla metsapalon polttamalla kankaallakin, jonka milt'ei ainoana 

 kasvina on kanerva. 



Alempana olevassa selityksessa olen joka lajille koettanut 

 maarata tyypillisen paikanlaadun. Etta sama laji esiintyy use- 

 ammassa kohdassa, esim. Phyllopseustes irochilus L. ja Fringilla 

 coelebs L., riippuu tietysti siita, etta noita lajeja tavataan eri 

 paikoissa yhta yleisesti, s. o. ne ovat kaikille mainituille paikan- 

 laaduille yhta tyypillisia. 



Mita paikanlaatujen y 1 e i s e e n jarjestelyyn tulee, niin 

 olen seurannut paaasiallisesti sita jarjestysta, jota J. J.. Palmen 

 kirjasessaan »I n t e r n a t i o n e 1 1 ornitologisKt samar- 



