Acta Societatis pro Fauna et Flora Fenniea, 31. N:o 5. 13 



Metsiiseudut korkeammilla mailla. 



Tahan kuuluvat paikanlaadut ovat joko moreeniseutujen 

 (esim. Puijo) puhdasta tiheaa kuusimetsaa tahi useimmissa ta- 

 pauksissa vuorisella, kallioperaisella maalla kasvavaa harvaa, 

 vanhaa havu- ja lehtimetsaa. Petaja on havupuista vallitseva, 

 lehtipuista koivu. Missa metsa on kauvemman saanut olla 

 koskematonta, siella ovat asein puut kuivuneet seisomaan; mai- 

 sema saa taman kautta lappalaisia runkometsia muistuttavan 

 ulkonaon. 



Kuusimetsien linnusto on taalla melkein samanlainen kuin 

 alempanakin; siita puuttuu kumminkin muutamia lajeja, 

 joista mainittakoon 



Garrulus infaustus, Astur palumbarius, 



Pyrrhula rubicilla, A. nisus; 



Ampelis garrulus, 

 lisaksi esiintyy alemrnilta kuusimetsaseuduilta puuttuva 



Pandion haliaetus. 



Harvain, kuivain petaja- ja lehtimetsaseutujen linnustoa 

 edustavat muutamat sangen karakteristiset lajit: 



Phyllopseustes sibilatrix, Gypselus apus, 



(Accentor nodularis), Falco peregrinus, 



Fringilla linaria, F. a>salon, 



Picus martins, Pandion haliaetus, 



Caprimulgus europwits, Strix buho. 



Kallioperaisilla, usein metsapalon polttamilla seuduilla, jotka 

 nyt ovat jonkunlaisia korkeita kanervakankaita, tavataan 



Muscieapa airieapilla, Lagopus albus. 



Caprimulgus europceus, 



Viljellyt sendut. 



Melkein yhtasuuren alan kuin metsat, kasittavat alueen 

 viljelysmaat. Mitaan suurempia yhtenaisia viljeltyja alueita ei 

 kuitenkaan tavata, vaan ovat pellot ja niityt enimmakseen ha- 

 jallaan, palstoina. Melkein kaikki viljelyskelpoinen maa on sii- 

 hen kaytetty. Alavaramat seudut ovat tavallisesti niittyina, 

 ylemmat, vahemman hallanarat peltoina. 



