Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 32, N:o 1. 7 



Linnes och Gadds upplysningar voro lange de enda af 

 botaniskt innehall, som funnos att tillga fran Bjorneborgstrakten 

 likasom fran Satakunta ofver hufvud. Forst pa 1830- och 

 1840-talen mota vi ater i litteraturen nagra underrattelser ro- 

 rande floran i dessa trakter, som under aren 1826 — 28 afvensom 

 1829 och 1831 besoktes af J. E. A. Wirzen (Prodr., sid. 3, noten). 

 Var kunskap om Satakuntas flora har dock icke vunnit mycket 

 genom denne forskares publikationer, ty hans uppgifter hafva 

 visat sig opalitliga och maste darfor emottagas med forsiktighet 

 (Hjelt kann., sid. 53—57). Bjorneborg uppgifves af honom sasom 

 fyndort for ett mindre antal arter. 



o 



Aret 1859 kan betecknas sasom ett bemarkelsear for 

 kannedomen om de botaniska forhallandena i Satakunta. Detta 

 ar foretogo namligen Th. Si naming, P. A. Karsten och A. J. 

 Malmgren en resa, som hade till andamal ett noggrannare 

 utforskande i botaniskt hanseende af Satakunta afvensom af 

 sodra Osterbotten. Enligt en ofverenskommen plan fardades de 

 tre exkurrenterna mestadels enhvar for sig, sa att undersok- 

 ningar samtidigt anstalldes i olika trakter. Framst agnades 

 uppmarksamhet at och insamlades karlvaxter, men darjamte 

 hade enhvar sin specialgrupp bland kryptogamerna. Sasom 

 resultat af resan framtradde nagra afhandlingar i Societas' 

 pro Fauna et Flora Fennica skrifter: „Botanisk resa till Sata- 

 kunta och Sodra Osterbotten". forfattad af A. J. Malmgren, 

 pa titelbladet signerad af alia tre resenarema; „F6rteckning 

 ofver i Satakunta och Sodra Osterbotten observerade Orm- 

 bunkar, Mossor och Characeer", af Th. Simming; och „F6r- 

 teckning ofver Lafvar samlade i Satakunta och Sodra Oster- 

 botten", af A. J. Malmgren. I den forstnamnda af dessa 

 afhandlingar sarskiljer Malmgren i Satakunta fyra i botaniskt 

 afseende olikartade diktrikt. Salunda ligger soder om Kumo 

 alf ett distrikt, som till storsta delen upptages af idel sandfalt 

 och asar, och som enligt forfattaren omfattar delar af Loimijoki, 

 hela Sakyla, Eura, Kjulo, Hvittis och en del af Kumo socken, 

 kanske afven Raumo och Euraaminne. I oster bilda Mouhi- 

 jarvi, Karkku, Kyro, Birkala och Vesilahti ett bordigt leromrade, 

 kuperadt och rikt pa vattendrag samt med mycket omvaxlande 

 och ofver hufvud vacker och fiodig vegetation. Detta omrade 



