130 Hayren, Bjcirneborgstrakteus vegetation oeli karlvaxt flora. 



rader ett rikt bakterielif. Tangen narmast det oppna vattnet 

 ar torr pa ytan, men gar man fram pa tangbadden, sjunker 

 foten in i de vattendrankta undre lagren. Nar formultnings- 

 processen nagot framskridit i dessa tangforsumpningar, dar den 

 formultnande tangen ofta blir blandad med gyttjepartiklar, in- 

 finna sig giima Juncus bitfonius, Spergularia marina (kottig 

 form, ofta ratt ymnig) och Festuca distans. Efter dessa in- 

 vandra Scirpus uniglumis, Carices m. fl. af omgifningens arter, 

 och platsen forvandlas till hafsstrandang. 



Hafstornsnar. Hafstornet, Hippophaes rhamnoides, bildar 

 mangenstades i yttre skargardszonen och i hafsbandet utanfor 

 strandalarna ett 1 — 3 m bredt balte, som dock ofta ar upplost 

 i en rad isolerade, mindre snar. Dessutom finnas pa en del stal- 

 len fristaende snar och storre bestand pa Kunmas udde och pa 

 Sabbskar (jamfor i den floristiska delen). Med sina of van blagrona, 

 under silf verglansande blad och grant gulroda frukter utgor hafs- 

 tornet en verklig prydnad for trakten. Hafstornsnaren traffas of- 

 vanfor saval sand- som stenstrander, i det senare fallet har det 

 ofta samlats sand emellan stenarna. De ligga sa pass hogt ofver 

 vattnets niva, att hogvattnet endast sallan nar upp i dem. 

 Snarens hojd ar 0,5 — 2 m. De ytterst staende individerna aro 

 lagst; hojden tilltager i de fristaende snaren emot centrum och 

 i snarbaltet emot hire sidan, sa att buskarna i sistnamnda fall 

 aro hogst tatt invid alarna. Synbarligen ar hafstornet har li- 

 kasom i snarets midt battre skyddadt emot vindens inverkan. 



Vanligen aro talrika grenar, stundom hela buskar bort- 

 torkade, och anser ortsbefolkningen pa Sabbskar, att detta 

 mojligen skulle bero pa att hogvattnet undantagsvis natt upp 

 ofver marken i snaren. Denna omstandighet kan mahanda vara 

 en medverkande orsak, men forklarar icke ensam for sig den 

 allmanna forekomsten af torra grenar och buskar pa olika niva. 

 Det forefaller snarare, som om hafstornet af nagon orsak, 

 hvilken tills vidare ar okand, ofver hufvud icke skulle trifvas i 

 trakten. 



Hafstornsnaren vaxa utat genom att buskarna langs mar- 

 ken sanda grenar ut ofver hafsstranden eller strandangen. Dess- 

 utom uppskjuta standigt nya skott i snarets omkrets. Vid inre 

 sidan intranger klibbalen, vinner allt storre terrang och for- 



