Acta Societatis pro Fauna et Flora Formica. 32, N:o 1. 125 



langsfuttande vindsida och en brant lasida, och vagen flyttas 

 framat genom att sandkornen nar det blaser falla ned i la langs 

 den branta sidan. De finaste kornen aro lattast och finnas 

 darfor i vagdalarna. Nar sadana korn komraa i dagen uppe pa 

 vagkammen. fattar namligen minsta vhidpust tag i dem och 

 transporterar dem vidare. Den torra flygsanden kommer till ro 

 forst hogre upp, i nagon man redan i strandhafrebaltet, dar sand 

 samlas bakom standen af strandhafre (Elymus arenarius) och i 

 mindre grad emellan strana af Ammodenia peploides (n:o 5 och 6). 

 I la for den fcirsta, obetydliga sandhopen samlas allt mera sand, 

 som delvis bindes af vaxternas rotstockar och de allt talrikare 

 skotten. Snart har det bildats en liten sandkulle. som vaxer i 

 hojd och utbreder sig at sidorna. 2J#t/wms-kullarna aro oftast 

 3 — 5 dm hoga och mata 1—3 m 2 . stundom mera, anda till 10 

 m 2 , men blifva t. ex. vid Sandholmen till 1 m hoga (3—4 m 2 ). 

 Elymus ar har vanligen rikligt for handen (tath. 7). Narmast 

 den bara sanden vaxer Elymus dels i ensamma stran (5 — 6), 

 dels i bestand oin nagra fa stran. Ammodenia upptrader med 

 tath. 6 — 7 i stundom blott 1 — 4 dm 2 , stundom till 12 m 2 stora 

 flackar, hvilka stiillvis hiinga samman med hvarandra och bilda 

 vidstrackta fait, dar man finner instrodda bara sandflackar om 

 nagra m 2 . Ofta \Axev Ammodenia pa sandkullar. som blifva 

 3 — 4 dm hoga. Kullarna med Elymus och Ammodenia smiilta 

 slutligen samman (n:o 7), och samtidigt traffas glest staende 

 flackar med Acjrostis a/ha och Festuca rubra f. armaria. 



Pa det jamna sandfalt. som t. ex. pa sydvastra sidan af 

 Yttero midtemot Munakari vidtager ofvanfor stranden. blir 

 Festuca rubra f. armaria den viktigaste arten, medan Elymus 

 aftager och slutligen forekommer i visserligen ratt stora, men 

 glest staende bestand (beskr. 42. n:o 8 — 10). Darjamte inkomma 

 nya arter, som dock blifva af underordnad betydelse: Carex 

 Ooodenouyhii, Juncus Balticus, Leontodon auctumnalis, Rumex 

 Kretosella. Mest anmarkningsvard ar Juncus Balticus, som genom 

 den losa sanden sander langa rotstockar. fran hvilka tatt staende 

 stran skjuta upp i rader. Viktigare ar Empetrum, som fore- 

 kommer langst uppat och vaxer i tata (7) bestand. hvari- 

 genom sand samlas och bindes. Krakrismattorna utbreda sig 

 pa till 2 dm hoga kullar, som na en storlek af 1 — 1,5 m 2 



