84 Hayren, Bjorneborgstraktens vegetation och karlvaxtflora. 



de senare samlas samiiia materialmangd i en smalare och sam- 

 tidigt tjockare Strang. Detta beror synbarligen darpa, att vatt- 

 net pa de langsamt sluttande stallena ar sa ytterst grundt, att 

 material vid vattnets stigning kan anhopas endast i ett belt 

 tunt lager, hvarjamte de ur vattnet uppstickande vaxterna har 

 maste gora mera motstand an pa en brantare plats. Vagsvallet, 

 som likval icke ar af nagon storre betydelse i deltat, bidrager 

 sjalffallet vid materialanhopningen, sa att pa ett langsluttande 

 stalle, nar vagorna ligga pa, material kan samlas i nagot 

 tjockare lager an annars vore fallet. I forbigaende kan namnas, 

 att pa an brantare strander, sadana som alls icke finnas i 

 deltat, material kan uppkastas endast med vagornas tillhjalp. 

 Det ar for ofrigt att marka, att afven utstrackningen af den tid 

 hogvattnet rader ar af vikt. Ju langre tid vattnet star vid 

 samma niva, desto mera material hinner anhopas. Stundom 

 faller vattnet i flere omgangar, och harpa afvensom pa olika 

 vattenhojd under olika ar beror det, att anhopadt material kan 

 forekomma i olika mangd i flere jamnlopande balten. Slutligen 

 bor anmarkas, att vattnet i undantagsfall stiger an hogre, of- 

 vanom hogvattenstrandangarna och upp pa tatelangarna. En 

 sadan stigning atfoljes af sarskilda forandringar i vegetationen, 

 hvarom mera langre fram. Med det uppkastade materialet 

 folja storre eller mindre mangder slam, uppslammad lera och 

 gyttja. 



Vid lagt och medelvattenstand nar det fria vattnet pa sin 

 hojd till frakenangarnas ofre grans, vanligen nagot liigre. Hog- 

 vattenstrandangarna ligga salunda under storre delen af somma- 

 ren hogre an vattenytan. De aro likval stadse mer eller mindre 

 fuktiga. 



Det uppkastade materialet hindrar mossor att sla sig ned 

 och gynnar en rik ortvegetation. Sarskildt pa stiillen, dar 

 detsamma del vis formultnat, traffar man flere olika arter i ym- 

 nighet. Orterna blifva ofta t, o. m. ymnigare an grasen. Dessa 

 ortrika hogvattenstrandangar blifva med sin rika blomsterprakt 

 synnerligen iogonenfallande ute pa, deltaslatten, dar de pa bada 

 sidor gransa till ytor med ymnig griisvaxt och mera entoniga far- 

 ger, lagre ned morkgron starr och ljusgrdn fraken, hogre upp grona 

 tatelangar, som strax efter midsommar skifta i brunt af tufta- 



