Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 32, N:o 1. 61 



ymnig pa stenarna och flackvis af betydelse jamval i markens 

 mosstacke (beskr. 1, N:o 4). Ymniga pa stenarna arc vidare 

 Grimmia apocarpa, Gr. Muhlenbeckii och Gr. ramulosa, och 

 pa marken finnes stundom Thyidium recognitum eller Dicranum 

 scoparium i riklig mangd. Framfor allt rader dock stor rikedom 

 pa orter bade hvad art- och individantalet betraffar. Antecknade 

 aro 11 arter, bland dem flere pa angs- och faltbackar vanliga; 

 framst bora namnas Achillea millefolium, Pimpinella saxifraga, 

 Potentilla erecta, Campanula rotund/folia och Chrysanthemum 

 leucanthemum. Afven grasen aro flackvis rikliga, framst Festuca 

 ovina, men afven Anthoxanthum m. fl. Forharskande bland 

 risen ar Vacciniuui vitis Iclaea, som sallan saknas och vanligen 

 forekommer i ymnighet. 



Bjorkskog och tallskog. BjtJrkskogarna aro foga vidstrackta 

 och icke alldeles allmanna. Bjorkskogar finnas t. ex. pa det 

 nutnera med Buso forenade Koivuluoto, flerstades ]>a Lyttskar, 

 pa Kumnas och Sabbskar. De iiro bildade af Betula verrucosa 

 och antraffas forutom pk krossgrus afven pa rullstensfalt, sar- 

 deles invid angar eller omgifna af sadana. De aro ljusare och 

 glesare an granskogama, och man f inner darfor liar en rik ort- 

 vegetation. I mangd triiffas nfta Melampyrum pratense. Dar- 

 jamte ses Trifolium pratense och Tr. repens, Campanula ro- 

 tundifolia, Hieracium umbellatum och andra orter, ofta afven 

 Pteridium aquilmum. Mindre framtrada grasen: Agrostis vul- 

 garis, Aera flexuosa, Festuca rubra. Vanligen forekomma bla- 

 bars- och lingonris, ofta nog finnes Juniperus. Stundom traffas 

 i bjorkskogen inblandad gran (Koivtduoto), hvilken smaningom 

 tager ofverhand. 



Nar man sjovagen nalkas Lyttskar, forefaller det som om 

 trakten mangenstades vore tiickt af bjorkskog. Man finner dock 

 snart, att det enbart ar glest staende, resliga exemplar af 

 Betula verrucosa, hvilka pa afstand synas sluta sig samman 

 till ett enhetligt bestand. Dessa bjorkar kvarlamnades da gran- 

 skogen nedhoggs. Dylika ensamstaende bjorkar aro utmarkande 

 afven for Ruohokari med dess sterila stenhojder, dar for ofrigt 

 granskog knappast funnits. 



Pa torrare backar forekomma blandade bestand af glest 

 staende hjork (B. verrucosa) och tall (sydvastra delen af Sado). 



