Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 32, N:o 1. 33 



by i Sastmola, pa hvilka platser sedimentation icke kunnat komma 

 i fraga. Dar hafv r a under forloppet af 100 ar betydande tilland- 

 ningar bildats genom att landet hojt sig upp ur hafvet. 



Pa andra stallen samverka landhojning och sedimentation. 

 Detta ar i Bjorneborgstrakten fallet t. ex. vid Kallfjard, dar 

 Hosionjoki utmynnar, och i Kumo alfs mynningsvik, ej endast 

 vid odeltats nedre grans, utan anda ut till Rafso. Viken upp- 

 grundas hastigt, sa att muddringsarbeten arligen maste utforas 

 for att angbatsfarleden ska 11 bibehallas vid ett tillrackligt djup, 

 och flere exempel pa holmar och oar, som under tidernas lopp 

 forenats med hvarandra eller med fastlandet, kunna anforas 

 fran Lyttskar och skargarden darutanfor. Bland annat kan man 

 fran den breda krossgrusudde, som ungefar midt emellan Vakeva- 

 nokka och Lyttskars gard stracker sig ut emot Buso, numera 

 till fots, dock icke torrskodd. begifva sig ut till Karhinkari, Si- 

 munkari och Slattholm saint till ytterligare fern sma kullar, ti- 

 digare holmar, som ligga strax utanfdr. Enligt uppgift af all- 

 mogen hafva fordom stora segelfartyg gatt upp i Lyttskars 

 gards narbelagna bathanm, hvilken emellertid nu ar sa grund, 

 att man vid lagt vattenstand jamnt och niitt kommer fram med 

 roddbat. Strax invid hamnen aro tvenne sma holmar tillan- 

 dade. Likasa iir Alholmen forenad med den pa inre sidan om 

 holmen liggande Alholmsklobben, medan Alholminkari i sundet 

 mellan klobben och fastlandet annu ligger fritt. Langre ut aro 

 Buso och Koivuluoto forenade med hvarandra, och mangen bland 

 allmogen benamner numera de bada sammanvuxna oarna med 

 ett gemensamt namn Buso (Busanluoto), medan namnet Koivu- 

 luoto ofverflyttats pa en liten holme strax ofvanfor den nya Buso- 

 udden. Denna holme ar skild fran Buso genom ett helt grundt 

 sund, som tidtals uttorkar. Med det forna Koivuluoto har yt- 

 terligare samrnanvuxit det lilla Kalliokari. Med Sado ar den 

 lilla i NW belagna holmen. Norra Sado, sa godt som fastvuxen 

 medels ett nas af stenar, dar endast vid hogre vattenstand 

 vatten kan soka sig fran den ena sidan till den andra. I soder 

 aro afven ett par sma holmar forenade med Sado. Slutligen bor 

 framhallas, att genom samverkan af landhojning och sedimen- 

 tation de forna storre oarna Indero och Yttero forenats med 

 fastlandet och nu bilda en udde af ansenlig utstrackning, hvar- 



3 



