124 Hayren, Bjorneborgstraktens vegetation och karlvaxtflora. 



och samtidigt opptrada flere orter dels rikligt, dels sparsamt 

 eller enstaka: Plantago major och PL maritima, Sag in a nodosa, 

 Galium palustre, Potentilla anserina o. s. v. (n:o 3). Orternas 

 upptradande gynnas af uppkastadt och atminstone delvis for- 

 uiultnadt material. Ofvanfor det ortrika baltet upptrader Fesiuca 

 rubra f. arenaria, nederst annu med en del orter (11:0 4) och 

 ofta tillsammans med Triticum repens ^ litorale (11:0 5). Sist- 

 namnda art kan t. 0. m. finnas i stor ymnighet och undertrycka 

 Festuca arenaria (11:0 6), som i sa fall blir rikligare forst hogre 

 upp (11:0 8). Slutligen vidtager vanligen en alzon och ofvanfor 

 denna barrskog. 



Pa sandstrander, dar kreaturen gatt pa bete, dar ved upp- 

 staplats eller korvag ledts fram, observeras en del arter, som 

 aro frammande for den af kulturen oberorda strandvegetationen. 

 Sadana aro Spergula arvensis (beskr. 44, 11:0 3), Senecio vul- 

 garis (vid korvag pa sanden mellan Ytten'Judden och Bjorn- 

 hohnen), Cirsium lanceolatum (beskr. 44, n:o 6). Genuina hafs- 

 strandvaxter aro daremot Atriplex patulum (pa formultnande 

 tang och annat uppkastadt material pa sten- och sandstrander, 

 mellan stenarna pa smastenig strand), Polygonum aviculare 

 (framst sten-, men afven sandstrander), Stellaria media (sten- 

 strander), Matricaria maritima (sten- och sandstrander, klipp- 

 springor vid hafvet), Cirsium horridum (sandstrander), hvilka 

 alia uppvisa saval en hafsstrands- som en kulturform, stundom 

 t. o. m. flere former af det ena eller af hvartdera slaget. Sa- 

 kerligen ar hafsstrandsformen den ursprungliga, hvilken seder- 

 mera forandrats nar arten sokt sig in pa manniskors odlingar 

 och affallsplatser. 



Ren hafssand uppkastas pa Santakari, Oudoursholm och 

 andra utoar samt i stor mangd pa Ytteroudden, dar en vacker 

 sandstrand traffas i SW och langs sandfaltet mellan Yttero, 

 Sandholmen och Bjornholmen. Pa den typiska sandstranden 

 finnes narmast vattnet ett balte med bar sand eller med CaJcile 

 maritima i spridda exemplar (4—6). Detta balte ar vanligen 

 ett par till ett tiotal meter bredt, stundom bredare, pa Yttero 

 till 35 m. Sandens yta ar invid vattnet fuktig och jamn, langre 

 uppat torr och krusig af sma, vagor (beskr. 42, 11:0 1 — 4), som 

 uppkomma genom vindens inverkan. Hvarje vagkam har en 



