Acta Societatis pro Fauna et Flora Fenniea, 32, N:o 1. 123 



ofversta stenvallarna pa ett skar. De aro pa en eller tva. sidor 

 skyddade for vagsvall och vindar. Forutom sandstensstycken 

 traffas ofta sand, sarskildt uppe pa kronet. Vackra sandstens- 

 ref finnas pa Sabbskar. Narmast vattnet traffas har typisk 

 stenstrand med Aera Bottnica, A. Bottnica X caespitosa, Festuea 

 rubra f. arenaria och stora, rikblommiga exemplar af Vicia 

 cracca. Stenarna aro bekladda med lafvar, narmast vattnet 

 skorplafvar, hogre upp afven Parmelia prolixa och P. saxatilis. 

 Langs kronet vaxer Elymus arenarius i sanden i stora, vackra 

 bestand, och dar finnas afven yfviga exemplar af hafsformen af 

 Vicia cracca, som kan blifva till 0.5 m lang och 3 dm hog. 



Klippstranderna aro foga branta; berget faller langsamt af 

 mot vattnet, utan branta stup. Bergen besta invid det under- 

 sokta omradets hafsstrander uteslutande af diabas, en hard sten- 

 art med slata, af vagsvallet slipade ytor. Af derma orsak ar 

 lafvegetationen mestadels torftig; man tycker sig se, hurusom 

 lafvarna endast med svarighet kunna sla sig ned pa den harda 

 klippan och dar finna Daring. Laffliickarna aro sma och ofta 

 sterila, Verrucaria maura ar ofta klen, de bladliknande flikarna 

 hos Plac odium murorum aro helt smala och tunna, o. s. v. 

 Narmast vattnet bildar Verrucaria maura det svarta Maurabaltet 

 (Warming, Dansk Plantevaekst I, sid. 6), hvilket dock stallvis 

 saknas. Darofvan vidtager Placodium-hsdtet. vidare ett balte 

 med Parmelia prolixa och Physcia caesia samt slutligen ett 

 med P. saxatilis. Berg aro icke alldeles allmanna, de finnas 

 t. ex. pa Kafso och Sabbskar. 



I bergens springor vaxa tufvor af Grimmia maritima. 

 Bryum-'dYter och Festuea distans samt pa langre afstand fran 

 vattnet Sedum acre och S. maximum, Matricaria maritima, 

 Festuea rubra f. arenaria och Ayrostis alha. 



Sandstrander och sandfalt. Hafsstrandernas sand ar oftast 

 ren, men stundom afven gyttjeblandad. Gyttjeblandad sand 

 traffas pa, mera skyddade stallen, dar vagsvallet icke kan verka 

 med full kraft (beskr. 44). Gyttjans inverkan sparas i vege- 

 tationens sammansattning. Narmast vattnet traffas i detta fall 

 ofta Scirpus uniglumis, J uncus bufonius, Ayrostis alha m. fl., 

 stundom afven Triylochin palustre (beskr. 44, n:o 1 och 2). 

 Hogre upp blir Ayrostis alba rikligare, medan saf m. fl. saknas T 



