118 Hayrai, Bjorneborgstraktens vegetation och k'arlvaxtflora. 



tradbestand (hafstorn, pors, klibbal). Underlaget pa dessa stand- 

 orter ar af olika alder, fran urtidens klippor till nutidens af- 

 lagringar af grus och sand. Aldern spelar har likval icke samma 

 roll som med hansyn till krossgrus- och alluvialomradena langre 

 inne i landet. Den bestammande faktorn ar hafvets och fram- 

 for allt saltvattnets narhet samt for holmarnas i hafsbandet 

 vidkommande afstandet fran fastlandet eller storre oar. Dartill 

 kommer, att stranden till f 61 j d af landhojningen smaningom 

 stiger upp ur vattnet, hvarfor afven sten- och klippstranderna, 

 sarskildt om de aro mera langsluttande, bora betecknas sasom 

 relativt unga i vaxttopografiskt afseende. Landvegetationen 

 finner jungfrulig mark pa dessa strander likasaval som pa de 

 genom vagornas arbete bildade sandstranderna. 



Stenstrander. Uti inre skargardszonen ar Festuca rubra f. 

 arenaria stenstrandernas mest karaktaristiska art. Redan invid 

 saltvattengransen upptrader denna Festuca-form pa, stenstran- 

 derna pa Granskar och narliggande smaholmar, pa Sado samt 

 pa yttre sidan af Alholmen. Stenstrander med endast denna 

 art sasom representant for hafsfloran traffas ut till Rafso och 

 Kapellskar, ehuruval ofta, i synnerhet i inre skargardszonens 

 yttre delar, fin n as strander, dar afven andra hafsvaxter fore- 

 komma. — Pa Yttero-udden har Festuca icke antecknats for det 

 innersta. mellan Pihlava och Brunnsvik belagna strandpartiet. 

 dar Calamagroslis neglecta, Viola palustris och Caltha aro de 

 mest karaktaristiska vaxterna pa stenstrand (endast sma stenar) ; 

 arten upptrader forst mellan Brunnsvik och Kuppis villor samt 

 patraffas sedermera langre ned pa udden sa langt stenstrander 

 finnas. — Festuca rubra f. arenaria finnes saval pa stenstrander 

 med sma som pa sadana med medelstora och stora stenar. 

 Daremot varierar i nagon man vegetationens sammansattning i 

 ofrigt. Pa strander med stora och medelstora stenar aro Pha- 

 laris arundinacea och Calamagroslis neglecta jamte Festuca de 

 mest iogonenfallande och ymnigaste arterna. Darnast markas 

 Agrostis alba, Stellaria media och Lysimachia thyrsiflora, stallvis 

 afven Carex Goodenoughii, Myosotis caespitosa, Viola palustris 

 och Amblystegium uncinatum (jamfor beskr. 38, n:o 3). I tredje 

 rummet komma en mangd vaxter, som upptrada mer eller mindre 

 sparsamt: Equisetum arvense, Polygonum hydropiper och 



