114 



Hai/ren, Bjorneborgstrakiens vegetation och karlvaxtflora. 



mera askadlig meddelas ytterligare foljande tabla, som visar den 

 plats gyttjestranderna intaga i forhallande till andra vaxtsam- 

 hallen. 



Strandens oppna vatten. 



Vattengrasbestand. 



Fr'akenangar. 



Gyttjestrander af olika slag. 



Angar med Agrostis alba. 



Fasta starrangar. 



Ortrika hogvattenstrand'angar. 



Stenstranderna aro mycket utbredda invid mynningsviken 

 och i Lyttskars skargard. Foretradesvis aro stenarna sma, 

 endast nagra cm 3 till 1 dm 3 , hvarvid storre stenar kunna vara 

 inblandade (beskr. 31). Mera sallan aro stenarna pa stranden 

 genomgaende stora (en del strander pa Lyttskar och Sado). 

 Ofta stota stenarna till hvarandra, men stundom ligga de mera 

 spridda, hvarvid mellan dem finnes lerblandadt grus och sand. 

 Stenstranden sluttar markbart brantare an angstranderna; lut- 

 ningen ar oftast 10 — 15°, men kan vara storre. En foljd haraf 

 ar att vaxlingarna i vattenstand icke gora sitt inflytande gal- 

 land e i lika hog grad som pa de mera langsluttande stranderna. 

 Endast vid hogsta vattenstand ligger en storre del af den ty- 

 piska stenstranden under vatten. Sallan f inner man mer lang- 

 sluttande stenstrander, hvilka stadse ligga nagorlunda skyddade 

 for vagsvall, och ofta finnes har jamte smasten annat mate- 

 rial. Dessa strander utgora en mellanform mellan typiska sten- 

 strander och gyttjestrander, och vegetationen paminner i mycket 

 om vaxtligheten pa en del af de sistnamnda. 



