38 Hayren, Bjorneborgstraktens vegetation och karlvaxtflora. 



Yttero bestar salunda enbart af sand, om man undantager 

 nagra mindre krossgrusholmar, som senare forenats med det- 

 samma. Det forefaller antagligt, att forsta borjan till Yttero 

 utgjordes af en sandbank, bildad af det material alfven ned- 

 slapat. Denna bank skulle sedermera pa grund af landhojningen 

 stigit allt hogre och samtidigt vuxit i utstrackning, hufvudsak- 

 ligen genom hafvets och alfvens gemensamma arbete. 



Indero bestar ater af en ratt vidstrackt, granskogskladd 

 karna af krossgrus, som stracker sig fran Pihlava till Indero by 

 och dfver jarnvagen emot Bredviksbukten. Det forna breda 

 sundet i SE ar igenfylldt med lerblandad sand; har traffas en 

 jamn angsyta. Dylik mark stracker sig fram till Kivini och 

 harifran sasom en afsmalnande kil langs stranden emot Pihlava. 



Kumnas bestar till storre delen af krossgrus. Langs nord- 

 ostra strandens inre del, ned emot Breclvik, traffas en tilland- 

 ning af lerblandad sand, och ett ratt bredt dylikt omrade 

 stracker sig utmed storre delen af sodra sidan in emot Viasvesi. 



Kumnas och Indero besta salunda till stor del af krossgrus 

 fran istiden, men innehalla darjamte betydande omraden af 

 yngre ursprung, och Yttero ar sa godt som helt och hallet al- 

 luvialland. Lyttskar, Kahaluoto och Torbonas, d. v. s. trakten 

 narmast nordost om odeltat och mynningsviken, bestar daremot 

 nastan uteslutande af geologiskt aldre bildningar: krossgrus och 

 urberg. I sammanhang harmed star det forhallandet, att pa 

 Kumnas och Indero-Yttero forekomma vidstrackta jamna mar- 

 ker, som besta af sand eller lerblandad sand, medan trakten 

 nordost om alfven ar mera kuperad med lera i dalarna och 

 krossgrus pa sluttningarna och hojderna. Slutligen ligga de forst- 

 namnda gebiten i hafvets omedelbara narhet, medan saltvattnet 

 endast sallan nar upp till nordvastligaste delen af Lyttskar. 

 Till dessa tre omstandigheter kunna aterforas de hufvudolikheter 

 i vegetation och flora, som formarkas mellan trakterna sydvast 

 och nordost om odeltat och mynningsviken. 



Det bor papekas, att krossgrusomradena pa bada sidor om 

 alfven med hansyn till vegetationen i hufvudsak ofverensstamma 

 med hvarandra ; om dem har redan tidigare varit tal. Vi bortse 

 vidare i detta sammanhang fran saltvattenomradet, hvars egen- 

 domligheter langre fram skola skildras. Har skola daremot 



