Acta Societatis pro Fauna et Flora Fermica. 32, N:o 1. 101 



spridda grupper af Cornus suecica, en rest af det maritima al- 

 bestandets vaxtlighet. Sadan granskog finnes pa Yttero pa 

 bada si dor om jarnvagslinjen, pa nordostra sidan ofvanfor strand- 

 angarnas alsnar, pa sydvastra sidan i narheten af de snia tras- 

 kens strander (beskr. 41, n:o 5). — Olikheterna emellan bjork- 

 och granskogarna pa krossgrus och pa alluvialmark hafva tidi- 

 gare framhallits (sid. 20 — 21). 



Fordjupningar i deltaslatten. Har och hvar finner man pa 

 den annars jamna deltaslatten fordjupningar af raindre utstrack- 

 ning, hvilka merendels utgora resterna af tidigare flodarmar- 

 som till storsta delen eller ock belt och hallet grott igen. Mar- 

 ken ar nere i fordjupningarna fuktigare an hogre upp, och stundom 

 kan man finna en liten vattensamling i midten. 1 en sadan 

 fordjupning pa Saaris omgifves det oppna vattnet af ett Phrag- 

 mi^es-bestand, utanfor hvilket traffas en gungflvring med Erio- 

 phorum polystachyon in. m. En nagot storre vattensamling 

 nam landsvagsfarjan invid Priby innehaller Iris, Car ex gracilis, 

 Galla m. fl. Sumpiga, kalldragsartade fordjupningar harbargera 

 ofta Cardamine amara, Alopecurus penicillatus, Carex rostrata 

 m. in. — Pa, Kvistholmen iakttogs ar 1901 en fordjupning, pa 

 hvars fuktiga botten utbredde sig ang med Agrostis alba och 

 Carex Goodenoughii. Daromkring foljde ett balte med doda 

 tufvor af Aera caespitosa, Galium uliginosum, riklig Valeriana 

 m. m., saledes en viil utbildad ortang. Hogre uppat foljde 

 tuftatelang. Sannolikt hade bar pa. varen under snosmaltnin- 

 gen och varflodet samlats s^ mycket vatten. att de lagst be- 

 lagna tateltufvorna alltfor lange statt ofversvammade. 



Alfbranterna. Hogvattnets, isens och angbatstrafikens ero- 

 derande inverkan pa alfbranterna vid flodens hufvudarmar har 

 tidigare omtalats (sid. 18). Pa de blottade, branta stallena 

 infinner sig framst Equisetum arvense, som har stundom ar den 

 en da vaxten. Sallan ligger dock sluttningen helt och hallet bar, 

 utan vanligen kvarsta storre eller mindre vegetationstackta 

 flackar. Langs bi- och tvararmarna, dar strommens hastighet af v r en 

 under hogvatten ar relativt ringa, bibehallas alfbranterna ororda 

 pa langre strackor. Pa sadana stallen kan vegetationens for- 

 delning i balten latt iakttagas. Denna fordelning beror framst af 

 olika fuktighetsgrad och darfor afven af hojden ofver alfvattnets 



