Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica. 32, N:o 1. 97 



markas Agrostis alba och Aera caespitosa afvensom nagra orter; 

 alia upptrada sparsamt. Nagon gang ses Scirpus eupaluster i 

 rikligare mangd (beskr. 15). 



Langre inat, invid frakenangens inre grans, blir Equisetum 

 allt lagre och glesare samt ar steril. I stallet infinner sig 

 Carex aquatilis (beskr. 15), som pa. langsamt sluttande stallen 

 utgor den viktigaste bestandsdelen i den inat land foljande 

 starrangen. Pa. nagot brantare platser ersattes denna art af 

 C. gracilis, som bildar langsgaende balten af pa sin hojd en 

 meters bredd (beskr. 12, n:o 3 och 4). Sistnamnda art kan 

 afven, utan att forst frakenang utbildas. intranga direkte i sa- 

 dana vattengrasbestand, dar marken till foljd af sandaflagring 

 befinner sig ofver vattnets niva. I starrangarna och starrbal- 

 tena saknas likasom i frakenangarna och ofvergangsbildningarna 

 brunmossor, hvilka sasoni tidigare skildrats vanligen upptrada 

 inne i och ofvanfor de igengroende vikarna. Har ar saledes en 

 ratt stor olikhet emellan de bada utvecklingsserierna. Nagon 

 gang antraffas ofvanfor frakenangen strax fore strandbranten 

 ang med Cala/magrostis-ajtei, framst C. neglecta och C. purpu- 

 rea, och vid strandbranten darjamte orter: Lathyrus paluster, 

 Lysimachia vulgaris m. fl. (Kvistholmen invid Lanahaara). 



Agrostis alba, hvilken upptrader i sparsamma bestand re- 

 dan i frakenangen, vinner storre terrang i starrangen och ut- 

 tranger slutligen har befintliga grasarter. Endast sallan blir 

 dock Agrostis ofvervagande inom ett bredare balte, ty Aera 

 caespitosa. hvilken likasa kan antraffas redan i frakenangen, 

 tilltager i ymnighet och blir snart den radande arten. Nu an- 

 tydda omvandlingar forlopa pa i hufvudsak samma satt som 

 innanfor de igengroende vikarna. De olika vegetationsbaltena 

 hafva oftast en obetydlig bredd och ga hastigt ofver i hvar- 

 andra, Orter spela en underordnad roll. Pa en del stallen, 

 t. ex. i Kimbaadran, finnas sandtillandningar invid den brant 

 uppstigande strandsluttningen, och i detta fall stracker sig 

 Equisetum-baltet ofta till foten af sluttningen, pa hvilken an- 

 traffas for alfbranterna utmarkande vaxtlighet. Senare ombildas 

 frakenangens inre del till starrang o. s. v., medan den yttre 

 vaxer utat efter hand som flodarmen gror igen. Marken nar- 

 mare strandvallen ligger vanligen nagot lagre an tillandningens 



7 



