Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 32, N:o 1. 93 



kundara ortangarna, och likasa for Rubus arcticus, som ofta 

 ar frodig och ymnig och utbreder sig afven pa mossflackarna. 

 Nagra andra arter aro antecknade i obetydlig mangd. 



Grasen representeras framst af Car ex Ooodenoughii, som 

 dock forekommer glesare an pa de fasta starrangarna. Nagon 

 gang ses Agrostis alba. Af tatelangens gras inarkas Festuca 

 rubra, som dock ar ratt gles (5) och ofta saknas samt salunda 

 synes lida af ofversvamningarna, Luzula multiflora och An- 

 thoxanthum. — Mossorna aro ratt anmarkningsvarda, ehuru de 

 pa manga hithorande angar saknas och oftast finnas i mindre 

 mangd. Framst bor namnas Aulacomnium palustre (beskr. 22 

 och 23), som slar sig ned emellan tateltufvorna. Dar traffas 

 afven Hylocomium squarrosum (beskr. 22), medan Climacium 

 dendroides (beskr. 20) finnes pa de formultnande tufvorna. 

 Stallvis infinner sig Polytrichum commune (beskr. 22). — Ofta 

 finnas mer eller mindre vidstrackta bestand af Salix rosmarinifolia. 



Tuftatelangarna utbreda sig p& deltaoarnas hogsta, narmaat 

 floden belagna delar och utsanda harifran langa, afsmalnande 

 partier nedat langs flodarmarna, dar oarna, sasom tidigare 

 framhallits, stadse aro hogst. Dessutom intaga de stora arealer 

 af deltaslatten ofvanom staden. Alltid finnas de ofvanfor of- 

 versvamningsomradet. Uttryckligen bor framhallas, att tuftatel- 

 angarna aro sa att saga en konstprodukt, som uppstatt tack 

 vare manniskans inverkan. Unga vide- och altelningar traffas 

 namligen i mangd redan i starrangarna och stallvis i sand- 

 tillandningarnas frakenbestand och skulle utan tvifvel uppvaxa 

 och bilda snar innan tateln hunnit invandra, om de icke for- 

 stordes vid hoslattern. Att sa verkligen blefve fallet framgar af 

 vegetationsforhallandena pa Uusisanta, hvarom mera langre fram. 



De typiska tatelangamas utseende ar allom bekant. Tateln 

 (Aera caespitosa) upptrader i tata, ofta yfviga tufvor, som 

 pa fuktigare stiillen blifva ett par dm hoga, men pa torrare 

 platser an hogre. An berora bladen i en tufva dem i en annan, 

 an sta tufvorna mindre tatt. Tufvan vaxer arligen i hojd och 

 bredd, de gamla bladen skjutas at sidan och tacka marken 

 emellan och under tufvorna. Sasom tatelns trogna foljeslagare 

 upptrada Festuca rubra, Rumex acetosa och Ranunculus acer. 

 Mossor saknas. 



