48 Hayren, Bjorneborgstraktens vegetation och k'arlviixtflora. 



Med hansyn till saltvattenomradets vegetation ar forst att 

 namna, att i vattnet upptrada olika slag af vaxtsamhallen af 

 hafsgras och hafsalger, och. beror fordelningen af dessa 

 samhallen, som i trakten icke narmare undersokts, pa bottnens 

 beskaffenhet, djupet, salthalten, vagsvallets styrka o. s. v. 

 Stranderna ater utgoras mest af stenstrander af olika slag, mer 

 eller mindre skyddade, med sraa eller stora stenar. Pa Sabbskar 

 utbreda sig stranderna stallvis ofver storre ytor och bilda sten- 

 slatter, pa hvilka sum saltvattensamlingar ligga kring- 

 strodda. Ofta ses pa, dessa slatter likasom pa stenstranderna 

 sten block; de storsta aro ett par meter hoga. Pa Santakari, 

 Pukkiluoto m. fl. skar hojer sig stenstranden brantare ur vattnet 

 och bildar en vail, ofvan hvilken flere parallellt med stranden 

 lopande sandstensvallar folja. Pa andra stallen traffas i 

 hafvet utskjutande, langre sandsten sref. Pa Rafso och 

 Sabbskar stupa pa sina stallen langsluttande, jamforelsevis laga 

 diabashallar i hafvet. Daremellan ses nu och da sand- 

 s tran der, vanligtvis af ringa utstrackning och pa mera skyd- 

 dade stallen. Endast pa yttre sidan af Yttero ligger sand- 

 stranden oppen for vind och hafsvagor; den nar har en ut- 

 strackning af omkr. 6 1 / 2 km, och innanfor densamma utbreda 

 sid vidstrackta sandfalt anda fram till den rorliga Yttero- 

 dynen. I samband med den sistnamndas vegetation skildras 

 lampligast vaxtligheten pa de skogkladda dynerna langre 

 inat. Pa norra sidan af Ytteroudden, alltsa i inre skargards- 

 zonen invid fjarden mellan Sado och Rafso, utbreda sig likasom 

 pa, Kumnas udde vidstrackta haf sstrandsangar, hvilka pa 

 den lerblandade sanden na, fram till vattenbrynet. Langre ut, 

 t. ex. pa Sabbskar, ar detta endast sallan fallet, men i stallet 

 traffar man ofta ofvanfor stenstranden strandangar af olika slag. 

 V&gorna uppkasta namligen allt lost material pa stranderna, 

 som merendels har ute ligga utan skydd, sa att stenarna nar- 

 mast vattnet blifva blottade. Mellan stenstranden och strand- 

 angen, stundom ocksa omedelbart invid vattenbrynet, patraffas 

 tang b add a r, hvilka pa langsluttande platser utbreda sig pa 

 storre ytor. Nagon gang kastas tangen upp till och omkring en 

 nara stranden liggande vattensanding, och da bildas illaluk- 

 tande, bakterierika tangf orsumpningar (Sabbskar). In- 



