Acta Societatis pro Fauna et Flora Fenniea, 32, N:o 3. 9 



vaxlande. De hogsta delarna i Itakyla torde ligga 30 a 40 m 

 ofver sjon. Vanhavuori vid Ofvermark hojer sig dock 34 m 

 ofver den omgifvande trakten och enligt en ungefarlig berakning 

 55 m ofver sjon. Strax soder om Yieresjoki nedre lopp och norr 

 orn Lund striicka sig ansenliga laga angar fran stranden inat 

 land (Repuli angama). Kring Vindala kyrkoby utbreder sig en 

 vidstrackt odlad slattbygd. Sydost darom gar en maktig hojd- 

 strackning i riktning mot sydvast utmed stranden af Lappajarvi 

 sjo pa 1 km:s afstand fran densamma iinda till trakten af Kure- 

 joki utlopp. Dess hojd ofver sjon ar 60 — 80 m. 1 ) Fran denna 

 hojdstracknings vastra del sanker sig marken soderut i en jamn 

 sluttning ratt betydligt mot Alajarvi sjo och Kurejoki. I sitt 

 nedre lopp genomflyter Kurejoki vidlyftiga laga angsmarker. 

 Hogre upp vid an ar trakten svagt kuperad. De narmaste om- 

 gifningarna kring Alajarvi sjo aro laglanda. Vid nordvastra 

 stranden af Paalijarvi sjo hojer sig det skogkliidda Herralan- 

 kallio 60 m. Fran Alajarvi sjo stiger marken endast svagt mot 

 soder och sydost. Beger man sig langs Soini landsvag eller upp- 

 for Kuninkaaiijoki, traffar man kuperad mark forst vid land- 

 ryggen. Namnda jamna marker bilda en vidstrackt hogslatt, 

 i hvars centrum befinner sig Royrinki trask. De forsta ansen- 

 ligare hojderna vid Kuninkaanjoki aro Keisala och Vuorenmaa. 

 Forst nagot innan man kommer till Laasala vagskillnad ar hoj- 

 ningen mera betydande. De hogsta delarna af landryggen aro 

 pa en hojd af c. 200 m ofver hafvet. Suokonmaki 2 , belaget 



a ) Pyh'avuori hojer sig 1 enligt af R. Ha m m a r s t r o in med aneroid 

 fbretagen matning 79 m ofver Lappajarvi (Fennia 18 n:o 5). Enligt en af mig 

 gjord afv'agning Jiojer sig Alajarvi landsvag -4 km soder om Vindala kyrka 

 c. 60 m ofver Lappajarvi. 



2 ) Pa tal om Suokonmaki fortjanar namnas hvad R. Hammarstrom 

 sager i sin uppsats „Om strandbildningar och marina gransen i sodra Oster- 

 botten och angransande trakter", s. 10 (Fennia 18 N:o 5). „Utsikten harifran 

 ar en af de mest egendomliga, man kan i vart land patraffa. Ty pa fa stal- 

 len torde tvanne olikartade landskapstyper sa omedelbart sammanstdta som har 

 vid Suokonmaki. Nedanfor askadaren emot V, NV och N utbreder sig ett slatt- 

 land af en sareget monoton oeh ode beskaffenhet. De morkare schatteringarna 

 beteckna grus- och sandmark med lag tallskog, de ljusare sanka angsmarker 

 och strodda kyttlander. hvilkas torfjord underlagras af fin svamsand, de gra- 

 aktiga mossar och myrar. I denna ram ligga infattade likt trenne speglar 



