Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 32, N:o 1. 203 



C. rostrata With. — St fq — fq och st cp — cp. Vata till 

 vattendrankta angar, t. ex. bland Equiselum heleocharis f. U- 

 mosa; strandangar vid instangda vikar; invid vattensamlingar. — 

 Hv. fq. 



C. vesicaria L. — P — st fq och st cp — cp. Vata till vat- 

 tendrankta angar af olika slag. — Hv. fq. 



C. filiformis L. — R och st pc — st cp. Kumnas tre stallen. 

 Fuktig buskmark raed klibbal och pors. — Hv. r. 



Scirpus eiq)cih(ster Lindb. fil. — Fq— fqq och st pc — cp. 

 Olika slags vatare angar, bl. a. med hven, heist strandangar; sma 

 grunda vattensamlingar; alfbranter; stenstrander med sma ste- 

 nar. — Hv. fq. 



Sc. uniglumis Link. — Fq och st cp pa hafsstranderna, torde 

 ga ratt langt upp i mynningsviken. 



Sc. acicularis L. — P— fqq och st cp — cpp. Laga, ofta ofver- 

 svammade slamstrander, framst i deltat; alfbranter nara vattnet; 

 stenstrander med sma stenar. 



Sc. lacustris L. — I alfven, dess tillfloden och forgreningar 

 p— st fq, i deltat fq, vanl. st cp, saknas nedanom deltat. B&de 

 vid stora och sma adror, dock alltid p^ nagorlujula skyddade 

 stallen, dar strommen ar svagare och slam kan afsattas; igen- 

 groende adror. — Luvia Pinkkijarvi cp jamte Equisetum, he- 

 leocharis: E. He rm on en. 



Sc. Tabernaemontani Gmel. — Mynningsviken och skargarden 

 fq — fqq och pec (2 stran) — cpp, vanligen st cp— cpp, gar afven 

 upp i deltat. Ymnig i synnerhet pa de bankar, som stracka sig 

 fran deltat till Buso och Pihlava; strander och vikar vid hafvet 

 pa skyddade stallen. I alfvens mynningsvik finnes en form, 

 som ar mindre rikligt forsedd med glandler och har tre marken. 



Sc. maritimus L. — R och st cp. Kumnas Pihlavaluoto i en 

 vik pa yttre sidan (I. S.), Viasvesi (K. L. enl. Fontell). — Lu- 

 via Sassila: Eeva Hermonen. — Euraaminne Ilavais: Kl. 

 Wahlman i H. M. F. (Hjelt I, sid. 192). 



Sc. silvaticus L. — P — st fq och pc — st cp. Alfbranter, 

 dikeskanter etc. — Hv. pa skogsangar och langs diken. 



Eriophontm alpinum L. — R. Den laga frekvensen beror 

 pa att lampliga lokaler saknas. Kumnas Langsanta (H. S.) och 



