24 Magnus Brenner, Finlantls Hieracium-former. 



grona, 9 — 10 mm hoga, smalt aggrunda med langt, foga utbojdt 

 bram och inbojda fjallspetsar, rikligt glandelhariga, stundom 

 med ett eller annat svart borsthar af samma langd, fjdll smala, 

 syllika, mer eller mindre utdraget smalspetsade, de inre Ijus- 

 kantade eller belt Ijusa, vanligen med dunklare spets, basfjallen 

 med obetydligt stjernludna kanter; stift morka. — Borga, Krako, 

 barrskog nara Vesterang. — Star sannolikt niirmast H. lyratwn 

 Norrl., fran hvilken den skiljes genom siiia of van starkt krok- 

 hariga blad med vanligen smal hel bas eller icke pa skaftet 

 nedlopande bastander, genom sitt endast foga utveeklade stjelk- 

 blad samt isynnerhet genom sin mer uppratt- och rakgreniga 

 korgsamling. 



51. H. sericolepis. StjeTk 35—50 cm, upprat, gron eller 

 gulaktig med mork, rodbrun bas och morkgra eller svartgron 

 topp, nedtill rikhgt, upptill svagt — nastan ej alls, temligen langt 

 mjukt hvitharig, glest stjernharig, upptill ungefar fran midten 

 mycket glest och fint, hogre upp tatare och grofre glandelharig, 

 1-bladig; Uacl morkgrona, mjuka, rothlad 5 — 8, 12 — 70 mm 

 langa, med langa eller de innersta kortare, vingade, tatt hvit- 

 ulliga skaft, de yttersta mindre — temhgen stora, runda eller 

 aggrunda med tvar eller rundad bas, de inre aggrunda eller 

 ovala, rundspetsade med kort udd — kortspetsade, sallan det 

 innersta bredt lansettlikt, kortspetsadt, vinkHgt tandadt eller med 

 mycket sma tandamnen, de inre stundom med fa hvassa sag- 

 tander vid basen eller endast med spjutlik bas, ofvan glatta 

 eller glest, undertill tatt, sardeles langs nerven hvithariga, tiitt 

 cilierade, de inre med stjernhar pa ryggnerven, stjelkhlad litet, 

 ungefar pa stjelkens midt, temligen langskaftadt, smalt aggrundt 

 lansettlikt, langt smalspetsadt, med sma eller vid basen stun- 

 dom mycket langa och hvassa tander, undertill tatt langt hvit- 

 harigt, langs kanter och ryggnerv stjernharigt och tatt harbriid- 

 dadt; korgar 4— talrika, morka, temligen sma, kort radierande, 

 i mycket oregelbundet sammansatt eller nastan enkelt glest 

 qvasthkt knippe, med nedtill aflagsnade, upptill mycket narmade, 

 vanhgen starkt ofverskjatande grenar och langa — temligen 

 korta, vanligen nagot utstaende, svagt bagbojda, svartgrona, svagt 

 stjernhariga och tatt svart glandelhariga sJicift: holkar morka, 



