Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, T. XIII, n:o 1. 7 



smalspetsade, glest och groft hvasst sagtandade, stjelkhlad kort — 

 oskaftade, med snial eller hos de ofversta svagt rundad has, lan- 

 settlika — smalt aggrundt lansettlika, uppat smaningom mindre 

 och mer smalspetsade, glest groft och hvasst sagtandade eller 

 de nedersta endast med sma tandamnen; korgar sma, gula, gles- 

 blommiga, 5 — 12, alia eller de flesta i temligen tiitt, enkelt eller 

 foga grenigt qvastlikt knippe, med korta och styfva, raka eller 

 svagt bojda, svagt utstaende, stjernludna skaft, siillan med nagot 

 enstaka litet glandelhar, sidoblomstren vanligen hogre, stundom 

 de yttersta lagre ned; liolkm' morkgrona, 8—10 mm hoga, agg- 

 runda, med litet utbojda fjallspetsar, nakna eller med mycket 

 glest spridda stjernhar, vid basen med fa sma glandelhar, fjall 

 temligen smalt syllika, med iitdragen, jemnbred, trubbig spets, 

 de smala, korta basfjitllen enfargade, de ofriga mer eller mindre 

 tydligt Ijuskantade; stift Ijusa. — Kyrkslatt, Traskby, akerren, 

 ymnigt. — Genom sin forherrskande strafhet och harighet, sina 

 skarptandade blad, utdragna, smalspetsade, ehuru trubbiga holk- 

 fjall och brist pa bar pa holkar och skaft ski Id fran den nar- 

 mast staende H. rigidum Hrtm. enligt exemplar i Lindeb. Hier. 

 Scarul exs. 76 och Dahlst. Herl. Hier. Scand. V, 77. 



3. H. griseellum Dahlst. Hier. exs. Ill, 58 & 59. Stjelk 

 spad, mer eller mindre uppstigande, med brun bas, stjernharig 

 — nastan glatt, nedtill straf och harig, nagot glest mangbladig; 

 hlad mjuka — nagot fasta, grasgrona, de nedersta skaftade, tung- 

 lika — lansettlika, de ofriga oskaftade, fran smal eller rundad bas 

 lansettlika — smalt aggrundt lansettlika, uppat smaningom mindre 

 och mer smalspetsade, alia glest kort och hvasst sagtandade, de 

 mellersta stundom med nagot storre, de nedersta vanligen med 

 mer utstaende tander, gleshariga eller glatta, de ofversta vanligen 

 smastrafva med stjernhar pa bada sidorna och svagt nedbojda 

 kanter; korgar morka, glesblommiga och radierande, 2—12 i 

 utbredt qvastlikt, enkelt eller foga grenigt knippe, med jemn- 

 hoga eller ofverskjutande, svagt utstaende, raka, stjernludna 

 sidoskaft eller grenar, stundom med nagot enstaka eller spridda 

 korta, hvita, vanligen svartfotade har; holkar svajjt graaktigt 

 grona — morkgrona, 9—10 mm hoga, nastan jemntjocka, med 

 kort, foga vidare bram, svagt stjernludna — nastan nakna, med 



