Acta Societatis pro Fauna ct Flora Fennica, XlIl,*n:o 5. 21 



Euphrasia gracilis Fries, Fl. halland. (1818), var.; Nov. fl. 

 svec, mant. Ill (1842). 



Caulis strictus, tenuis, simplex vel in parte media ramis 

 erectis nonnullis, foliis basalibus din persistentibus. Folia 

 superiora ovata, utrinqve dentibns 3 — 4 acutis, sed non ari- 

 statis; bractese utrinqve dentibus 4 — 5 acntis vel vix aristatis; 

 folia omnia glaberrima, saepe nigricantia, plerumqve erecta vel 

 erecto-patentia. Calyx glaber. Corolla 5 — 6 mm longa. Cap- 

 siila calycem tunc superans, tunc vix aeqvans. 



Varsi hoikka ja piukka, vaaksan korkuinen. yksinkertai- 

 nen tai keskikohdalla varust. muntamilla varsimyotaisilla, liie- 

 noilla oksilla. Lelidet pnikeat, alemmatkin viela kukinnon 

 aikana pysyvaiset, laidassa 2 — 4 suippoa, ei karkevaa ham- 

 masta; snojiislehdet 4 — 5 hampaiset, alimmat melkein pyoreat, 

 ylimmat vastopuikeat, liampaat suipot, tuskin karkevat. Kaikki 

 lelidet varsimyotaiset tai barvemmin siirrottavat, kaljnt ja 

 kiiltavat, helposti mustenevat, isoimmat tuskin 6 mm, useim- 

 mat 3' — 4 mm pitkat. Tahka sittemmin pidennetty. Verhio 

 kalju, sittemmin vahasen laajentunut, liuskat suipukat, lyhyet. 

 Terio 5 — 6 mm pitka, noin 4 mm korkea; ylahuulen liuskat 

 aaltolaitaiset (tai harvoin epaselvasti nyhabampaiset). Kota 

 valista verholiuskoja lyhyempi, valista pitempi, kalju, typakka 

 tai hieman lanttopainen. • — • Mikroskoopilla nakee leliden lai- 

 dassa aivan iyhyita, ta3^teisia harjaksia. 



Kukkii elokuulla ja myohemmin. 



Levinnj^t Koillis-E-anskassa, Belgiassa, Hollannissa, Skot- 

 lannissa, Saksassa Pohjois-Bayer'issa saakka, Bohmenissa ja 

 Puolassa; Skandinaviassa ainakin Helsinglandissa saakka. 



Suomessa tavattu vaan Ahvenanmaalla ja Yarsinais-Suo- 

 messa (Piikkio, Piisparisti: A. Arrhenius); kasvaa kuivalla 

 kanervakankaalla ja ahoilla. 



Kaikista muista Eiq)hrasia-\?ijeistsi helposti tunnettava 

 pystonaisista, liienoista oksistaan, erittain pienista, aivan kal- 

 juista lehdistaan ja pienista kukistaan. Se onkin ainoa Eit- 

 plirasia, joka meilla tahan saakka on yleisesti ja varmasti muista 

 eroitettu; mainitaan jo 50-luvun alussa Ahvenanmaalta (Berg- 

 strand), vaan eksemplaareja saatiin vasta 1878 (Sund, Kulla; 



