Acta Societatis pro Fauna et Flora fennica, XIII, n:o 4. 5 



en hojd af c. 400 fot. Kivalo asen, som utgor vattendelare mellan 

 de tva hufviidelfvarna, bildar diiremot flere anmiirkningsvarda 

 liojder. Bland dessa stiga Paha-, Kontti- och Kokkokivalo till 

 omkr. 750 fots niva. Tuiskukivalo, Palovaara och Kirakkavaara 

 iiro nagot lagre. Den sydligaste delen af Kivalot, de s. k. Kiva- 

 lonpenikat, ulgoras af tre fran hvarandra genom flackmossar 

 och tallmoar atskilda, hoga stenholster, hvilka uppna en hojd 

 af 550 fot. Afstandet mellan dessa hojder beriiknas till en 

 dryg mil; den nordligaste af dem ligger delvis inom Kemi socken. 



Fran Kivalo asens toppar har man en synnerligen vidstrackt 

 utsigt ofver de stora sumpmarker, som intaga en betydande areal 

 af omradet och sedda pa afstand likna stora, uttorkade sjoar, i 

 hvilka de vanligen hoglandta momarkerna ligga kringstrodda 

 likt hoi mar och skar. Fran namda asrygg slnttar landet sma- 

 ningom och utan nagon namnvard terassbildning ned mot hvar- 

 dera elfdalen och Bottenviken samt utgores salunda af en mot 

 soder och sydvest svagt lutande slattmark. Sankkojarvi, omra- 

 dets ostligast belagna sjo, torde ligga pa omkr. 400 fot ofver 

 hafvet eller pa samma hojd som Simojarvi ^); de allra fiesta 

 och hogsta forsar i Simoelf finnas niimligen nedanom densamma. 

 Nara storre forsar ar terrangen stundom nagot kuperad, och 

 vid kusten stryka flere lagre asar fram i sydvestlig direktion. 

 Af dessa ma anforas Marostenmaenharju i vestra Simo och 

 Puolentaipaleenkangas, belagen omkr. 2 km osterom Simo kyrka. 

 Den sistnamda asen korsas af Kantolanisoharjii, som loper ned 

 till hafsbandet och dar bildar en langt ut fran hafvet synlig, 

 brant sandvall, benamd Miinkinhieta. 



Hoglandta moar patriiffas of ta. De hafva dock sallan nagon 

 storre utstrackning. Vid Viantienjoki forekomma nagra sadana, 

 sasom Erusmaa, Periimaa, Bovamaa och Paasivaara. De allra 

 fiesta af dem stupa brant mot nordost och hafva ofverst en 

 rullstenskam. En egendomlig forklyftning hos bergarten (kvart- 

 sit) patriiffas stundom, t. ex. pa Paasivaara och vid Jatulinlehto 

 nara Ylipenikka, hvilket sistnamda stiille pa grand af den regel- 

 bundet pelar- och kubformiga forklyftningen i folktraditionen 



1) Jfr. Ignatius, K. F., Finlands Geografi. 



