Acta Societatis pro Fauna el Flora Fennica, XUI, n:o i-. 9 



Af de relativt fa sjoarna hafva de allra fiesta fasta, gru- 

 siga eller steniga striinder, bevilxta med lagskog af graal, bjork 

 och vide (Salix ijlujlicifolia, nigricans, hastata) och i vattenran- 

 den stundom (Konttijarvi) riklig Phragmites och Carices (C. aqva- 

 tills, acuta, vulgaris). I nagra backen, sasom Alaportimojarvi 

 och EHjarvi bildas ofvergangar mellan sjoar och trask i det att 

 en del af stranderna utgores af sumpmarker, under det att en 

 annan del ilr fastare och stundom hogliindt. 



Till egentliga triisk hora framst IMartimonjarvi och de 

 s. k. »patorna» (putaat), af hvilka Porholanpudas och Majapudas 

 i Kemi aro de vigtigaste. Martimonjarvi omgifves af mossar 

 och gungflyn, hvaremot de senare omnamda vattendragens stran- 

 der merandels utgoras af fuktiga starritngar. 1 afseende pa ve- 

 ^c,^etationen sta trasken fram om andra vatten. Sa har jag fran 

 Porholanpudas dyiga striinder antecknat foljande arter: Typha 

 latifolia, Bntomus umhellatus, Sparganium ramosum, Iris, Stratiotes. 

 Har antraffas vidare Potamogeton rufescens, P. lucens, Mgrio- 

 phyllum spicatiim, utom de karaktaristiska dyvaxterna (Eqvisetum 

 limosum, Scirpus lacustris m. fl.). 



De vanligaste forsumpningarna, som for ofrigt i afseende 

 a ytinnehallet tafla med momarkerna, utgoras af vidstrackta 

 flackmossar (>.aapa») och tallmyrar (»rame»), af hvilka de forst- 

 namda aro kiinnetecknande for trakten nedanom Kivalo asen 

 och omradets inre delar, medan de senare forekomma spridda 

 ofver hela gebitet, afven vid kusten. Bland storre sumpmarker, 

 hvilka utom mossar och myrar afven hafva tamligen riklig till- 

 gang pa gungflyn, aro foljande de anmarkningsviirdaste: Mar- 

 timonaapa, omfattande storsta delen af trakten fran Ala- och 

 Keskipenikka till Martimonjarvi, Lumiaapa nedanom Yhpenikka 

 och Suuriaapa, beliigen mellan Kokkokivalo och Tainijoki. 

 Den sistnamda ixv vidstracktast och torde upptaga omkr. 3 geogr. 

 kvadratmil. Dock Annas, sasom of van antydts, talrika hogliindta 

 moholmar kringstrodda i dessa sumpmarker. Vid Kivalo asen 

 stiga tallmyrarna stundom ganska hogt upp liings sluttningarne 

 (Alapenikka), och dar gungflyn i niirheten af bergsluttningar fore- 

 komma upptrader markbart frodigare vaxtlighet. Bland sall- 

 syntare viixter, som patraffats pa bergsluttningar och mossar, ma 



