58 Palmgren, Lofangsomradena pa Aland. 



Sesleria instrodda arternas antal och ymnighetsgrad. Den 

 ena, som jag kallar „den typiska Sesleria-angen'' , upp- 

 tager nagot lagre mark. Antalet instrodda arter, som till 

 afsevard del egentligen tillhora tidigare strandformationer, 

 ar obetydligt och deras andel i formationskaraktaren, fran- 

 sedt Primula farinosa under blomningstiden, forsvinnande. 

 Den andra typen, som foljer pa nagot hogre terrang, upp- 

 visar i mycket vexlande ymnighetsgrad samt i standigt vex- 

 lande kombination ett storre eller mindre antal arter, som 

 egentligen tillhora hogre belagna standorter, fran hvilka de 

 vid landhojningen successivt tranga fram och hvilka i hogre 

 eller lagre grad forsvaga den enhetlighetspragel, som ut- 

 marker den typiska Sesleria-'angen. Ifragavarande ofver- 

 gangstyp benamner jag „h6gre Sesleria-Sing" . 



Bland Sesleria -angens arter aro endast Scirpus pauci- 

 florus och Carex dioica for densamma specifika. 



Den typiska S esleria-dngen. 

 Standortsanteckningar N:o 1 — 11. 



Sesleria upptrader med en standigt aterkommande tat- 

 hetsgrad om 7— 7 4, nagon gang 8. Artantalet inom den 

 enskilda angen ar mycket obetydligt; i mina standortsanteck- 

 ningar, som dock hanfora sig till omraden af nagot vexlande 

 storlek, varierar det mellan 5 och 19; genomsnittsantalet 

 torde vara ca 10. I jamforelse med lofvegetationens senare 

 behandlade typer framstar denna genom grasens domi- 

 nerande upptradande. — Den typiska Sesleria-angen ar bun- 

 den vid en terrang, dar fuktighetsgraden natt och jamnt 

 tillater Seslerias ymniga upptradande, men annu utesluter 

 ett storre antal af den ortrika angens eller angsbackens 

 arter. For ett flertal af tidigare strandformationers arter 

 ar standorten daremot fortfarande gynnsam. Da Seslsria- 

 angen i sin typiska gestalt salunda ar bunden vid lifsbetingel- 

 ser, som kunna variera endast inom mycket snafva granser, 

 ar det naturligt, att den upptager endast mycket oansenliga 



