Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 42, N:o 1. 31 



och bergknallar den nakna K a 1 1 e n i dagen med sin vid skref- 

 vor bundna vaxtlighet, hvilken ofta nara ansluter sig till 

 bergknallarnas. Dar odlingen gatt fram, utgora dessa bac- 

 kar, back- och bergknallar ofta den enda aterstoden af forn- 

 tida lofangar. — Pa lagre landhojningar ga ater lofangens 

 oppna rum ofta utan ofvergang ofver i strandens forma- 

 tioner. 



" Samtliga nu berorda standorts- ^) respektive formations- 

 typer: lofangen, blandlofskogen, den slutna lunden, angsbac- 

 ken, back- och bergknallarna, berghallen och vissa strand- 

 angstyper bilda pa Aland i hvarandra ofvergaende delar af 

 ett naturligt belt, en landskapstyp, dar, beroende af terran- 

 gens beskaffenhet och — som vi langre fram skola se — gra- 

 den af manniskans ingripande, an den ena, an den andra 

 typen ar rikligare foretradd, men dar lofangen dock plagar 

 vara den forherrskande. Samfaldt gifva de den mark de 

 upptaga dess fran landskapet i ofrigt afvikande pragel. 

 Mahanda kunde man bar af praktiska skal, sasom jag i min 

 studie ofver hafstornet gjort (s. 41), sammanfatta samtliga 

 har ofvan berorda standortstypers vaxtlighet under benam- 

 ningen lofvegetation. Ofta synes benamningen lofang 

 hafva anvandts i liknande vidstrackt betydelse ^), ej blott for 

 att beteckna den inskranktare typ, jag ofvan afsett. Det ar 

 denna lofvegetation, ej blott lofangen, som afses vid efter- 

 foljande ofverblick af lofangsmarkernas undervegetation. 



Lika frammande for landskapet i ofrigt, som vedvege- 

 tationen redan pa hall visar sig vara, ter sig undervegetatio- 

 nen, da man pa varen, for- eller hogsommaren betrader lof- 

 angen; i borjan eller medlet af juli gar landtmannens lie 

 fram, och lofangen har forlorat en vasentlig del af sitt skap- 

 lynne. Det ar den stora artrikedomen och den darmed foljande 



^) Standortsbegreppet ar i denna afhandling anvandt i samma 

 bemarkelse som af Norrlin i „Bidrag till Sydostra Tavastlands 

 flora", 1871, och „Flora Kareliae onegensis", 1871. Da begreppen stand- 

 ort och formation i en del fall tacka hvarandra, blir i det foljande 

 termernas anvandande i dylika fall beroende af lamplighetsskal. 



2) Jfr betraffande begreppet lofang citaten s. 12 — 16. 



