Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 42, N:o 1. 17 



lag. Pa en enstaka punkt nar visserligen landskapet upp 

 till 132 m, men den ojamforligt storsta delen af arealen 

 ligger icke engang 30 m ofver hafvet, och endast ett par 

 tiotal berg na ofver 50 m i hojd. Dar det nakna berget 

 icke gar i dagen, ar det mestadels tackt af morangrus; detta 

 ar till ofvervagande del jamforelsevis magert, endast pa 

 mindre omraden ar det i storre eller mindre grad bemangdt 

 med mer eller mindre sonderdelad silurisk kalksten (jfr 

 Finlands geologiska undersokning; Beskr. till Kartbladen 

 17 s. 40, 21 s. 52). Ler- och sandmarkerna upptaga en jam- 

 forelsevis liten areal och aro mestadels sma, belagna oftast 

 vid kuster o. vikar; enstaka storre stracka sig som fort- 

 sattning pa hafsvikar langre inat land, stallvis tvars ofver 

 Fasta Aland. En betydande del har i sen tid uppstatt ge- 

 nom den nu pagaende landhojningen. Denna uppgar pa 

 Aland till ca 0,26 m pa hundra ar (jfr Tanner 1908 s. 278.) 

 — I likhet med det finska landskapet ofver hufvud erhaller 

 afven det alandska till god del sin pragel af barrskogen, 

 som har stallvis bildas af gran, stallvis af tall, ofta af bagge 

 i forening. Blott det yttre hafsbandet med sina skoglosa 

 kobbar och skar utgor i hela skargarden en kontrast hare- 

 mot. Helt frammande for den allmanna landskapskarakta- 

 ren ar skargarden soder om Stor-Sottunga, omfattande storre 

 delen af Sottunga landen samt hela Kokar, hvilken vidstrackta 

 ogrupp med sina tradlosa eller med lag, knotig bjork och al 

 glest bevuxna bergiga land bildar ett egendomligt helt. 



Ansluter sig salunda den alandska landskapskaraktaren 

 till den finska, sa ges dar dock ett frammande drag, som 

 mangenstades ratt skarpt markerar densamma, sa skarpt, 

 att den vid det finska barrskogslandskapet vande latt blir 

 frestad att dari se ett for den alandska naturen afven i stort 

 sedt verkligen utmarkande drag. Det ar den leende, ofta 

 lummiga och mangskiftande gronska, som i all synnerhet i 

 landskapets vestliga delar har och hvar, om ock mest for 

 kortare strackor, pa sin hojd nagra fa kilometer i en fort- 

 sattning, afbryter barrskogen och skanker storre lif at nej- 

 den. Det ar dessa med olikartade loftrad och buskar be- 



