Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 42, N:o 1. 



129 



Myosurus minimus 

 Ranunculus bulbosus 

 Cardamine hirsuta 

 Draba verna 

 Dr. muralis 

 Dr. incana 

 Stenophragma thai. 

 Turrit is glabra 

 Sedum maximum 

 S. annuum 

 S. album 

 S. acre 



S. sexangulare 

 S. rupestre 

 Saxifraga tridactylit. 

 S. granulata 

 Potentilla argentea 

 P. minor 

 Filipend. hexapetala 



Trifolium arvense 

 Anthyllis Vulneraria 

 Vicia tetrasperma 

 V. lathyroides 

 Geranium molle 

 G. dissectum 

 G. columbinum 

 G. lucidum 

 Hypericum hirsutum 

 H. perforatum 

 Viola tricolor 

 Epilobium collinum 

 Androsace septentr. 

 Lysimachia vulgaris 

 Cynanch. Vincetoxic. 

 Myosotis collina 

 M. micrantha 

 Calamintha Acinos 

 Clinopodium vulgare 



Origanum vulgare 

 Scrophularia nodosa 

 Veronica longifolia 

 V. spicata 

 V. serpyllifolia 

 V. arvensis 

 V. verna 



Melampyrum cristat. 

 Plantago lanceolata 

 Galium verum 

 Valeriana officinalis 

 Solidago virgaurea 

 Tanacetum vulgare 

 Artemisia campestris 

 Taraxacum laetum 

 T. rubicundum 

 T. proximum 

 T. marginatum 

 Hieracium Pilosella 



Vidare torde afskiljas nedanuppraknade 22 arter, hvilka 

 tillhora S ester ia-angen, framst den typiska Sesleria-angen, 

 eller inom densamma hafva en mer eller mindre regelbun- 

 den, for intrang af vedvaxter skyddad vaxtplats: 



Sesleria coerulea 

 Triodia decumbens 

 Scirpus pauciflorus 

 Carex dioica 



Ophioglossum vulgat. 

 Selaginella ciliata 

 Potentilla erecta 

 Geum rivale 



C. pulicaris 

 C. Goodenowii 

 C. glauca 



Lotus corniculatus 

 Linum catharticum 

 Polygala amarella 

 Viola stagnina 



C. panicea 

 C. capillaris 

 Luzula multiflora 



Primula farinosa 

 Euphrasia tenuis 

 Pinguicula vulgaris 

 Galium uliginosum 



Slutligen torde afskiljas nedanangifna 30 arter, hvilka 

 alls icke eller endast till nagon del hafva sin vaxtplats inom 

 nagon af lofvegetationens i det foregaende behandlade 

 hufvudtyper, utan upptrada pa olikartade, i artfortecknin- 

 gen narmare preciserade standorter (jfr s. 49, 56), hvilka 

 afven i en af kulturen oberord lofvegetation torde hafva 

 statt ifragavarande arter till buds: 



9 



