138 Palmgren, Lofangsomradena pa Aland. 



haltiga jorden frodas granen fortraffligt, och lofangen ofver- 

 gar smaningom i granskog. Har och hvar antraffas i sjelfva 

 verket granskog, dar undervaxten annu ofortydbart bar 

 vittne om, att en lofvegetation tidigare upptagit platsen; pa 

 andra stallen ser man nyss framhallna utvecklingsgang re- 

 presenterad i olika utvecklingsstadier fran granens forsta 

 sparsamma framtradande till sadana, dar af lofvegetationen 

 atersta endast spridda trad och buskar samt i hogre eller 

 lagre grad bevarade spar af den ursprungliga markvegetatio- 

 nen. Belysande i detta hanseende ar bl. a. vegetationen pa 

 Ramsholm (se s. 146) samt framfor allt pa en del af Lem- 

 land: Nato. Den vestra delen af denna o, som ungefar 

 har formen af en liksidig triangel med halfannan km langa 

 sidor, ar tackt med grofre morangrus och bevuxen med tat 

 och ren granskog; marken tackes for det mesta af en vacker 

 mossmatta, som framst bildas af Hylocomium parietinum, 

 men i hvilken afven inga Hyl. triquetrum, Myl. proliferum, 

 stallvis Hyl. crista-castrensis samt h. o. d. Polytrichum. Den 

 ostra delen, dar jordmanen ar kalkhaltig, upptages dels af 

 ingardade vackra lofangsmarker med ofvervagande hassel, 

 dels (soder om riorna) af tamligen gles blandskog eller 

 kanske snarare granskog med insprangda loftrad, bl. a. 

 Betula verrucosa, Populus tremula, Fraxinus samt aldriga 

 hasseltrad, ensamma eller ett par tre stammar fran samma 

 rot. De aldsta granarna aro af ansenlig hojd, jamte dem 

 finnas yngre af alia aldrar anda ned till rikliga arsplantor. 

 Ifragavarande omrade ar sedan ca 5 decennier nyttjadt 

 som betesmark. Enligt enstammiga uppgifter af aldre per- 

 soner har det dessforinnan upptagits af tat hasselskog, ge- 

 nom hvilken endast enstaka stigar ledde fram. Hasselsko- 

 gen har gallrats ut och upplatits till betesmark med den 

 pafoljd, att granen under forloppet af nagra tiotal ar for- 

 vandlat den forna hasselskogen till en ar for ar tatnande 

 granskog, dar resterna af den forna lofvegetationen blifva 

 allt mer forsvinnande. Fran de kvistade loftradens och 

 buskarnas grund uppvaxa annu hvarje var talrika skott 

 hvilka dock mest afbetas; rester af forna hasselrunnor fram- 



