Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 42, N:o 1. 45 



die af arten, dar dess samhorighet med lofvegetationen ar 

 berord (s. 36, 49, 112). 



Narmare an hafstornbestanden ansluta sig de tata strand- 

 barderna af klibbal till den ofriga lofvegetationen, i hvilken 

 de uppat land ofta utan ofvergang upplosa sig och for hvil- 

 ken de salunda mangen gang utgora blott ett tidigare ut- 

 vecklingsskede. Att alen inom lofangar pa svamjord ofta 

 bildar en vasentlig bestandsdel af vedvegetationen ar tidi- 

 gare framhaliet; har afses emellertid endast dessa tata, of- 

 tast rena bestand, hvilka narmast stranden, eller utat kan- 

 tade blott af hafstorn, sa ofta gifva landskapets strandpar- 

 tier farg. Beroende af det tata bladverket samt synbarligen 

 framst till foljd af grundens ratt betydande fuktighetsgrad, 

 i viss grad mahanda af affallets beskaffenhet, hysa dessa 

 strandbestand af al en egenartad, artfattig vaxtlighet af ton- 

 gifvande, riklig (7) eller ej sallan tackande, blomningstiden 

 manshog Filipendula Ulmaria. I allt vasentligt paminner 

 denna undervaxt om den i aldre delar af hafstornbestand, 

 af hvilkas vaxtlighet den i sjelfva verket ej sallan utgor en 

 direkt fortsattning. Ett albestand har i sadant fall ersatt 

 ett pa platsen tidigare forefintligt, i sin aldsta del successivt 

 bortdoende hafstornbestand (jfr Palmgren s, 57,59,121), 

 for hvars undervaxt det framtrangande albestandet icke med- 

 fort forandrade villkor. Fran vaxttacket inom senare ut- 

 vecklingsskeden af lofvegetationen ar albardernas daremot 

 fullstandigt afvikande, om ock spar af den en gang tackande 

 Filipendula-Y egeisitionen lange kunna fortlefva i storre eller 

 smarre grupper vid trad- och buskbestand. Saval med han- 

 syn till den afvikande undervaxten som i all synnerhet i be- 

 traktande daraf, att ifragavarande strandformationer af al, 

 som det synes, direkte ansluta sig till liknande i ofriga de- 

 lar af Finlands kusttrakter, dar de bl. a. pa de langgrunda 

 kusterna i Osterbotten komma till en vacker utveckling, 

 synas de mig i likhet med hafstornbestanden lampligare be- 

 handlade fristaende an i samband med den ofriga lofvege- 

 tationen; en forestallning om deras vaxtlighet gifver stand- 

 ortsanteckningen s. 149 — 150 i min studie ofver hafstornet. 



