o 



42 Palmgren, Lofangsomradena pa Aland. 



Hvilka aro da de hufvudtyper inom lofvegetationen, vid 

 hvilka den narmare skildringen af densamma lampligen kan 

 anknytas? Lika litet som den standigt vexlande ort- och 

 grasvegetationen lemnar trad- och buskvegetationen i detta 

 hanseende en fingervisning. Ort- och grasvegetationen tyckes 

 namligen i det stora hela foga paverkad af vedvegatatio- 

 nens artsammansattning. Undervegetationens och vedvax- 

 tens artrikedom star visserHgen oftast i ett direkt inbordes 

 forhallande, men hari har man ej att se ett inbordes orsaks- 

 samband, utan en foljd af samma verkande krafter.^) Bland 

 lofvegetationens trad- och buskarter ar det egentligen blott 

 hafstornet, som dock strangt taget ar ett for densamma 

 frammande element, samt klibbalen, hvilka kunna tagas till 

 utgangspunkter for sarskiljande af verkliga formationstyper. 

 Hasseln bildar visserligen ocksa egenartade och fran den 

 ofriga vegetationen ofta skarpt atskilda bestand, men under- 

 vaxten ar ej har sa specifik, att arten med skal kunde lag- 

 gas till grund for uppstallande af en formationstyp. — Med 

 ytterligare betonande af svarigheten att anknyta skildringen 

 af lofvegetationen vid bestamda standorts- eller formations- 

 typer, har jag stannat vid uppstallandet af nedanangifna ty- 

 per inom lofvegetationen, hvilka vasentligen gifva sig af 

 vegetationens utvecklingsgang pa nyvunna landhojningar, 

 hvilken utvecklingsgang pa svamjord i hufvudsak ar foljande 

 (jfr den utforligare framstallningen i Palmgren s. 37 — 45): 



1. Den yttersta randen af land, som annu ofverskoljes 

 af vagsvallet och vid hogre vattenstand ligger under vatten, 

 foreter en vaxtlighet af mer eller mindre riklig Triglochin 

 maritimum. Pa detta yttersta balte foljer ett, dar 



2. Jiincus Gerardi eller Scirpus unigliimis, stundom bagge 

 samfaldt, aro tongifvande (7). Den bara marken gar i da- 

 gen; endast h. o. d. frafntrada nagra svaga Amblystegia. 



M I mer uppodlade trakter far man dock rakna med att — som 

 foljd af landtmannens ingripande — vedvegetationens individrikedom 

 och darmed gifvetvis, hvad betraffar sallsyntare arter, afven artrike- 

 domen ofta ar reducerad, medan undervegetationen i jamforelsevis liten 

 grad paverkats i denna riktning. 



